ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2588/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:	
головуючого-судді:                                        	Черпіцької Л.Т.	
суддів:	Глущенко Я.Б., Собків Я.М.,	
секретар судового засідання:	Закревська І.Л.,	
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И Л А:
          Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрат, пов`язаним з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у розмірі 41556,52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відрахований зі складу курсантів та звільнений відповідно до Закону України «Про національну поліцію» за п.5 ч.1 ст.77 (через службову невідповідність), що є підставою для відшкодування заподіяної державі шкоди у розмірі 41556,52 грн.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що п.4.4.контракту від 01.09.2010 передбачено порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, яким встановлено їх стягнення в судовому порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, однак матеріали справи не містять доказів наявності вимоги про відшкодування витрат і доказів відмови від цієї вимоги.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування фактичних обставин справи. Доводи апеляційної скарги аналогічні, викладеним у позові.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 30.08.2010 по 09.06.2016.
Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 10.08.2010 №403о/с відповідача було прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30.08.2019 та присвоєно звання «рядовий міліції».
Наказами ХНУВС від  30.08.2011 №449о/с, від  28.08.2012 №416о/с, від  26.08.2013 №376о/с відповідача переведено на наступні курси.
28.02.2014 наказом №33о/с ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Чернігівській області для подальшого проходження служби.
Наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 07.11.2015 №1о/с відповідача, як прибулого з Міністерства внутрішніх справ , призначено з присвоєнням спеціального звання слідчим Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.
09.09.2016 відповідача звільнено зі служби в поліції за п.5 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).
Враховуючи факт звільнення відповідача, позивач вважає, що ОСОБА_1 має відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у розмірі 41  556,52 грн.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.
Частиною 4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп.2, пп.4 ч.1 ст.77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі пп.2, пп.4 ч.1 ст.77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від  12.04.2017 №261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок).
Згідно п.1 Порядку, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до п.2 Порядку, витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась. Типову форму контракту затверджує МВС.
З викладеного вбачається, що підстави та порядок відшкодування визначаються саме контрактом.
01.09.2010 на виконання вимог Закону України від 20.12.1990 №565 «Про міліцію» та наказу МВС від 14.05.2007 №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та УМВС України в Чернігівській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.
Згідно з договором від 01.09.2010 підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є:
-  дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни;
-  відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.
Зважаючи на викладене, підставою для відшкодування витрат є волевиявлення особи про залишення служби з підстав наведених у договорі. Таким чином, звільнення відповідача з підстав службової невідповідності, що не передбачено умовами контракту, не є підставою для відшкодування ним витрат на його утримання в Харківському національному університеті внутрішніх справ.
При цьому виключення, визначене п.1 Порядку в частині проведенням організаційних заходів, не містить чіткого тлумачення, а тому проведення атестації слід розуміти саме як проведення організаційних заходів.
Пунктом 4.4.контракту від 01.09.2010 передбачено порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку, а саме відшкодування витрат та їх стягнення здійснюється в судовому порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати.
Оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогою добровільного відшкодування витрат та/або доказів його відмови від цієї вимоги, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позову.
Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 26 лютого 2020 року.	
 	 	
Головуючий суддя:	Л.Т. Черпіцька 	
Судді:	Я.Б. Глущенко 	
 	Я.М. Собків