ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 р.	Справа № 520/8267/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Старосуда М.І. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 15.11.19 року по справі № 520/8267/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Головного управління ДПС у Харківській області              
          про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (правонаступником якого є Головне управління Державної податкової служби України у Харківській області, далі - відповідач), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 13 серпня 2019 року № 5716 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )».
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 05.11.2019 року в задоволенні зазначеного позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 05.11.2019 року у справі №520/8267/19 та прийняти постанову, якою задовольнити позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що наказ Головного Управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 13 серпня 2019 року №5716 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )» є протиправним, оскільки запит ГУ ДФС у Харківській області №7272/ФОП/20-40-13-06-16 від 22.03.2019 року, ненадання відповіді на який стало підставою для видання оспорюваного наказу, вона не отримувала. Також позивач зазначає, що при прийнятті оспорюваного наказу відповідачем було порушено строки, визначені п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України.
В наданих письмових поясненнях відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість  рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що до ГУ ДФС у Харківській області надійшов лист Слідчого управління ГУ Національної поліції в Харківській області № 22814/119-24-2018 від 27.09.2018 року щодо розгляду питання організації та проведення документальної перевірки з питань дотримання податкового законодавства суб`єкта господарювання та громадянина в частині сплати передбачених законодавством податків, зборів та обов`язкових платежів при реалізації товарів і отриманні коштів від реалізації на банківські картки за період 2015-2018 року згідно отриманої інформації ОСОБА_2 стосовно неправомірних дій з боку осіб ТОВ «Парус-авто» та ФОП ОСОБА_1 
ГУ ДФС у Харківській області на податкову адресу Войстрик Марини Сергіївни рекомендованою кореспонденцією направлено запит №7272/ФОП/20-40-13-06-16 від 22.03.2019 року, в якому вказано, що за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, Головним управлінням ДФС у Харківській області виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків ОСОБА_1 податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а саме за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року позивачем було отримано дохід в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який не включено до загального річного оподатковуваного доходу та не відображено в податкових деклараціях про майновий стан і доходи та в податкових деклараціях платника єдиного податку, що є порушенням. Також в запиті контролюючий орган просив протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання цього запиту, надати інформацію (пояснення та їх документальне підтвердження) щодо отриманих доходів та понесених витрат за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року, зокрема, але не вичерпно: книга обліку доходів та витрат, банківські документи (виписки банку за усіма наявними рахунками), контракти (договори), акти виконаних робіт, видаткові накладні тощо, документи, що підтверджують витратну частину обліку за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року, відомості по нарахуванню та виплаті заробітної плати найманим робітникам, трудові договори, договори цивільно-правового характеру, табелі обліку робочого часу та т.п., інші первинні документи за період з 01.01.2015 року по 31.12.2018 року.
Поштове відправлення було повернуто відповідачу за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується відміткою на конверті поштового відправлення.
Позивачем не було надано відповіді на запит ГУ ДФС у Харківській області №7272/ФОП/20-40-13-06-16 від 22.03.2019 року.
На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, п.п. 78.1.2, п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку із ненаданням платником податків ОСОБА_1 пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит Головного управління ДФС у Харківській області від 22.03.2019 №7272/ФОП/20-40-13-06-16, ГУ ДФС у Харківській області видано наказ №5716 від 13.08.2019 року щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, повнотою та своєчасністю нарахування та сплати єдиного соціального внеску.
На підставі вищевказаного наказу та відповідно до направлення на перевірку №2007 від 13.08.2019 року уповноваженою особою ГУ ДФС у Харківській області 14.08.2019 року здійснено вихід за податковою адресою платника податків ОСОБА_1 , платнику податків пред`явлені службове посвідчення посадової особи, вручено копію наказу від 13.08.2019 року №5716 та пред`явлене направлення на проведення перевірки №2007 від 13.08.2019 року, про що свідчить підпис платника податків у направленні на перевірку №2007 від 13.08.2019 року.
Як зазначено відповідачем, ОСОБА_1 відмовила у допуску перевіряючого до перевірки, про шо складено акт про відмову від проведення документальної позапланової перевірки №6088/20-40-13-06-08/ НОМЕР_1 .
Позивач, вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, звернулась до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що  при винесення наказу від 13 серпня 2019 року № 5716 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2)» Головне управління Державної фіскальної служби України у Харківській області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частина 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право   проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пункт 61.1 статті 61 ПК України: податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пункт 62.1 статті 62 ПК України: податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.
Згідно з п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
ГУ ДФС у Харківській області було направлено рекомендованою кореспонденцією запит  від 22.03.2019 року №7272/ФОП/20-40-13-06-16 про надання інформації та її документального підтвердження до ОСОБА_1 .
Поштове відправлення було повернуто відповідачу за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується відміткою на конверті поштового відправлення.
Позивачем не було надано відповіді на запит ГУ ДФС у Харківській області №7272/ФОП/20-40-13-06-16 від 22.03.2019 року.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).
Відповідно до п. 42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з п.42.4 ст.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, запит про подання інформації вважається належним чином врученим, якщо він надісланий за місцезнаходженням платника, якому такий адресований або вручений повноважній особі такого. Крім того, направлення рекомендованим листом з повідомленням запитів за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків, але не отриманими ними не з вини податкового органу, вважається належним чином врученим.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправомірності видання наказу ГУ ДФС у Харківській області від 13.08.2019 року № 5716 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )» з підстав неотримання позивачем запиту відповідача від 22.03.2019 року №7272/ФОП/20-40-13-06-16.
Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку щодо видання оспорюваного наказу з порушенням приписів Податкового кодексу України, виходячи з наступного.
Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України  документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регулюється положеннями статті 78 ПК України.
Однією з підстав для проведення документальної позапланової перевірки платником податків є отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України).
Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Таким чином, право контролюючого органу на проведення позапланової виїзної документальної перевірки, реалізується шляхом видання відповідного наказу.
Поряд із цим, п. 102.1 ст. 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Випадки, коли строки давності, визначені пунктом 102.1 ст. 102 ПК України, не застосовуються, передбачені п.102.2. ст.102 ПК України, а саме коли податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; коли посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.
Таким чином, Податковим кодексом України чітко визначено граничні періоди, за які можуть проводитися перевірки платників податків, які обмежуються 1095 днями після останнього дня граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Призначення контролюючим органом документальної перевірки поза межами вказаного строку є прямим порушенням норм податкового законодавства.
Колегією суддів встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області видано наказ №5716 від 13.08.2019 року щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2018. Таким чином, враховуючи визначений в наказі період, за який передбачено провести перевірку, наказ Головного управлінням ДФС у Харківській області №5716 від 13.08.2019 року прийнято з порушенням строку давності, встановленого  статтею 102 Податкового кодексу України, тобто поза межами встановлених повноважень.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерело права.
Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наказ Головного Управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 13 серпня 2019 року №5716 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )» винесений із порушенням положень податкового законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на приписи п. 102.2.1  п. 102.2 ст. 102 ПК України щодо відсутності підстав для дотримання строку давності  у зв`язку з тим, що позивачем не було подано податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, оскільки доказів на підтвердження вищевказаних обставин відповідачем не надано.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що через неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняття постанови про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року по справі № 520/8267/19  скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 13.08.2019 року №5716 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 .  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.І. Старосуд    Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено  24.02.2020 року