КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 372/3537/19                                             Головуючий у 1 інстанції: Потабенко Л.В.
провадження №22-ц/824/2491/2020                                         Суддя-доповідач: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
05 лютого 2020 року                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Олійника В.І., 
суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,
при секретарі Бондаренко І.С.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року про відкриття провадження у складі судді Потабенко Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про захист прав споживача та стягнення коштів, -
 
в с т а н о в и в :
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Український інноваційний банк» про захист прав споживача та стягнення коштів.
Позовну заяву обґрунтовував тим, що на підставі заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-2348109 від 08 травня 2015 року    ОСОБА_1 в ПАТ «Укрінбанк» було відкрито вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 , на якому розміщено грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США із відсотковою ставкою 11,5 % на рік, з терміном розміщення від 08 травня 2015 року до 10 листопада 2015 року, зі щомісячною виплатою відсотків, з можливістю пролонгації договору, якщо клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення.
Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і кошти з процентами позивачу не повернув. На підставі постанови Національного банку України № 934 від 24 грудня 2015 року ПАТ «Укрінбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних і запроваджено тимчасову адміністрацію. Позивач зазначав, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Укрінбанк».
Посилаючись на порушення своїх прав як споживача фінансової (банківської) послуги ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу за заявою-договором про розміщення банківського вкладу №10-2348109 від 08 травня 2015 року у розмірі 200 000 доларів США, відсотки у розмірі 79 202, 73 доларів США, пеню у розмірі 11 458 480 доларів США та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. 
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.
В апеляційній скарзі ПАТ «Українська інноваційна компанія» посилаючись на порушення судом правил територіальної підсудностіз підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи на розгляд за підсудністю до Сєверодонецького міського суду Луганської області.
Скаргу обґрунтовано тим, що правовідносини між сторонами випливають з договору банківського вкладу і на них не поширюється законодавство щодо захисту прав споживачів. Зазначено, що відповідач ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є банківською установою.
Крім того, суддею першої інстанції не враховано, що позови про виконання умов депозитного договору пред`являються за правилами ч.2 ст.27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням юридичної особи. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що цивільна справа підсудна Обухівському районному суду Київської області за місцем проживання позивача ОСОБА_1 .
Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ПАТ «Український інноваційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Українська інноваційна компанія» про захист прав споживача та стягнення коштів, посилаючись на порушення своїх прав, як споживача фінансової (банківської) послуги.
Тобто, позивач звернувся до суду на захист своїх прав, що витікають з договору банківського вкладу (депозиту), що у свою чергу свідчить про наявність спору, пов`язаного із захистом прав споживачів фінансово-кредитних послуг.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз`яснено, що до відносин, які регулюються законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають з договорів про надання фінансово-кредитних послуг (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про захист прав споживачів» №15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення вказаного Закону, які спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що даний позов підсудний Обухівському районному суду Київської області відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України, оскільки витікає зі спору щодо захисту прав споживачів, а тому суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про відкриття провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що суддею першої інстанції не враховано, що даний позов має пред`являтися відповідно до вимог ч.2 ст.27 ЦПК України за місцезнаходженням юридичної особи, є необґрунтованими, оскільки ст.27 ЦПК України визначає загальні правила підсудності, а ст.28 ЦПК України, яка надає позивачу право вибору підсудності, є спеціальною нормою і підлягає застосуванню при визначенні підсудності за вказаними у ній видами позовів.
Також є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що на дані правовідносини не поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки в даному випадку прийняття грошей від позивача та зобов`язання їх повернути з процентами є фінансовою послугою, що передбачено п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення), а відтак є послугою у розумінні п.17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» і підпадає під дію цього закону.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відповідач ПАТ «Українська інноваційна компанія» не є банківською установою, то вони є безпідставними, оскільки спірні правовідносини виникли з повернення банківського вкладу, а відповідач є правонаступником ПАТ «Укрінбанк», назву якого змінено. Крім того, обставини щодо належності відповідача та встановлення порушенням ним прав позивача підлягають встановленню судом під час розгляду справи по суті, а не під час вирішення питання про відкриття провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги ПАТ «Українська інноваційна компанія» та залишення без змін ухвали Обухівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» залишити без задоволення.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 06 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:  

Судді: