ПОСТАНОВА
Іменем України

13 грудня 2019 року 
Київ
справа №754/5150/17
адміністративне провадження №К/9901/29466/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шевцової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження 
касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року (суддя - Грегуль О.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року (головуючий суддя - Пилипенко О.Є., судді Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.) в справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання бездіяльності начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянка І.А. щодо розгляду клопотання та витребування від фінансових установ інформації від 29.03.2017, яке зареєстровано за вх. №3179/02-01-28; зобов`язання відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії, щодо розгляду клопотання про витребування від фінансових установ інформації від 29.03.2017, яке зареєстровано за вх. №3179/02-01-28.

На обґрунтування позовних вимог указує, що ним подано державному виконавцю відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві клопотання від 29.03.2017, яке зареєстровано за вхідним №3179/02-01-28. Позивач зазначає, що в клопотанні просив витребувати від фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан боржника, рух коштів та операцій боржника, тощо. Вказав, що 12.04.2017 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження ВП №53088372, однак постанови за його клопотанням в матеріалах справи не було. Далі позивач зазначає, що державний виконавець зазначену постанову за матеріалами виконавчого провадження не надав, що свідчить, на думку позивача, про те, що постанова за його клопотанням про витребування інформації за вхідним №3179/02-01-28 від 29.03.2017 не винесено. Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною щодо не прийняття рішення в формі постанови та зобов`язання прийняти рішення в формі постанови було повернуто позивачу.

Повертаючи адміністративний позов, суд виходив з того, що відповідач не відноситься до місцевого самоврядування, спір виник не з приводу притягнення до адміністративної відповідальності, спір не стосується пенсійних чи соціальних виплат і надання послуг, у позові не йдеться про дії чи бездіяльність щодо виконання рішень судів, а також про іноземців та осіб без громадянства і, дій або бездіяльності приватного виконавця щодо виконання рішень органів (посадових осіб), отже, правові підстави для розгляду справи Деснянським районним судом м. Києва, як адміністративним судом, відсутні. Суд вказав, що справи про порушення суб`єктом владних повноважень Закону України «Про звернення громадян», яке виражається у не розгляді клопотання, відносяться до юрисдикції окружних адміністративних судів. 

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року про повернення адміністративного позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії було залишено без задоволення, а ухвалу судді Деснянського районного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року про повернення адміністративного позову - без змін.  

Суд апеляційної інстанції вказав, що відповідачем у справі виступає посадова особа органу державної влади та спір виник у сфері звернення громадян, тому колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що даний спір предметно підсудний Окружному адміністративному суду м. Києва.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

05 липня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 21 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, в якій просив їх скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції. 

На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що судами були неправильно встановлені обставини по справі та здійснено помилку при визначенні предмету позову, що призвело до застосування іншої правової норми до спірних правовідносин. 

Відповідачем до Суду не надані заперечення на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті.  

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІ.  ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п.1 ч. 2 статті 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи: однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті; 6) адміністративні справи щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України; продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземців та осіб без громадянства, які підлягають примусовому видворенню за межі України; затримання іноземців та осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; 7) адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця щодо виконання рішень органів (посадових осіб), крім судових рішень.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Суд зазначає, що з матеріалів справи не можливо встановити предмет спору, з огляду на відсутність в матеріалах справи самого клопотання про витребування інформації, яке було, як зазначає позивач, зареєстровано відповідачем за вхідним №3179/02-01-28 від 29.03.2017, бездіяльність щодо якого оскаржується позивачем. Крім того, з матеріалів справи неможливо встановити у зв`язку з чим позивачем подано вказане клопотання, зокрема, чи у зв`язку з виконанням виконавчого листа, виданого судом, чи таке клопотання подано до відповідача в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян». Не можливо встановити з матеріалів справи і те, яке відношення має позивач до виконавчого провадження №53088372, на наявність якого він вказує в адміністративному позові, та чи є він стороною у цьому провадженні, і чи здійснено таке звернення саме в рамках виконавчого провадження.

Колегія суддів вказує, що встановлення всіх вказаних обставин судом першої інстанції є визначальним для прийняття законного і обґрунтованого процесуального судового рішення та лише після з`ясування предмета спору та суб`єктного складу спірних відносин, може бути вирішене питання відносно того, якому суду предметно підсудна відповідна справа.

При цьому, колегія суддів зазначає, що процесуальним законом для суду передбачений певний перелік підстав для з`ясування цих обставин, зокрема до відкриття провадження - шляхом залишення позову без руху та надання позивачеві строку для уточнення вимог його позовної заяви, або призначення її до розгляду в підготовчому засіданні відповідно до ст. 180 КАС України, оскільки за змістом частини другої наведеної норми, саме у підготовчому засіданні суд, зокрема, уточнює позовні вимоги та заперечення відповідача проти адміністративного позову, з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Враховуючи наведене, беручи до уваги повноваження суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає передчасним і таким, що зроблений без належного з`ясування всіх обставин у справі, висновок судів попередніх інстанцій з приводу того, що позовна заява підлягає розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва

Згідно з ч. 1 статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення спору, та є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349-353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, 

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року - скасувати та направити справу №754/5150/17 для продовження розгляду до Деснянського районного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                      Н.А. Данилевич          

Судді                                                                                           В. М. Бевзенко 

                                                                                          Н.В. Шевцова