ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/5174/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Зуєв В.А., Мачульський Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шпорта В.О.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 (суддя Чинчин О.В.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 (Головуючий суддя - Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Зубець Л.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно - Агротрейд" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки"
про стягнення заборгованості у розмірі 1 729 155, 48 грн., 

За участю представників сторін:
від позивача: Панченко Ю.В. - адвокат,
від відповідача: Гапоненко Р.І., Безрода Р.С. - адвокат,

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 729 155 грн. 48 коп. 
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за Договором поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017.
1.3. Відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні та подав до суду першої інстанції заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.06.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 101 009,60 грн., інфляційні у розмірі 176 850,00грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 400 515, 07 грн. та судовий збір у розмірі 25 175,62грн. В іншій частині позову - відмовлено.

3. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді
3.1.10.10.2019 (згідно із реєстраційним номером АГС) Товариство з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" звернулося до Касаційного господарського суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі № 910/5174/19. 
3.2. Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 у справі №   910/5174/19 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Зуєв В.А., Мачульський Г.М.
3.3. 11.11.2019 суд постановив ухвалу про відкриття касаційного провадження по справі та призначення до розгляду на 11.12.2019, якою повідомлено учасників справи про дату, час і місце розгляду скарги та визначено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 29.11.2019, зупинено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі № 910/5174/19 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
3.4. 10.12.2019 судом отримано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно - Агротрейд" від 10.12.2019 б/н про відвід суддів Кушніра І.В., Зуєва В.А., Мачульського Г.М.
Ухвалою Верховного Суду від 11.12.2019 визнано доводи, викладені в заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно - Агротрейд" про відвід суддів Кушніра І.В., Зуєва В.А., Мачульського Г.М., необґрунтованими; касаційне провадження у справі № 910/5174/19 зупинено до вирішення питання про відвід суддів Кушніра І.В., Зуєва В.А., Мачульського Г.М.
Ухвалою Верховного Суду від 18.12.2019 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" про відвід колегії суддів Кушніра І.В., Зуєва В.А., Мачульського Г.М. у розгляді справи №910/5174/19 відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 19.12.2019 поновлено провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №910/5174/19, призначено її до розгляду на 22.01.2020. 
3.5. В судове засідання 22.01.2020 з`явилися представники відповідача, які просили суд задовольнити касаційну скаргу. Представник позивача також з`явився у судове засідання, просив у задоволенні касаційної скарги відмовити.

4. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
4.1. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за користування чужими коштами у розмірі 1 400 515,07 грн. та постанову у справі в повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким в частині вимог про стягнення процентів за користування чужими коштами у розмірі 1 400 515,07 грн відмовити.
4.2. Ці вимоги мотивовано неправильним застосуванням судами положень ст.ст.536, 693 ЦК України, що мало наслідком неправомірне задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині, оскільки заявлені до стягнення відсотки за своєю правовою природою не є процентами за користування чужими грошовими коштами, позаяк уклавши Додаткову угоду, сторони змінили природу одержаних відповідачем коштів. Зазначає, що положення ч.3 ст.692 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються, а норми ст. 692 ЦК України застосовуються у разі прострочення оплати товару. Відтак відповідач наголошує, що судами неналежним чином встановлено правову природу спірних правовідносин, а саме те, що визначені в п.1.3. Додаткової угоди проценти є штрафною санкцією (неустойкою), що в свою чергу впливає на початок перебігу періоду, за який має стягуватись договірна штрафна санкція.
4.3. Від позивача відзив на касаційну скаргу не надійшов.
4.4. Від відповідача 22.01.2020 отримано клопотання, за змістом якого заявник просить у разі скасування оскаржуваних судових актів судові витрати відповідача у справі покласти на позивача та приєднати до справи відповідні документи в підтвердження цих вимог.

5. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
5.1. На виконання умов договору поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017 позивач перерахував на користь відповідача попередню оплату у розмірі 5 000 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №СВ-1679 від 20.06.2017 із зазначенням призначення платежу: "оплата за кукурудзу зг.дог. №ТР/1606/17К від 16.06.2017" та випискою по рахунку позивача. 
В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "СВІТ АГРОТЕХНІКИ" повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" грошові кошти у розмірі 150 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку позивача за 12.01.2018. 
5.2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 по справі №910/3789/18, яке набрало законної сили, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" в частині вимог про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" 4 850 000 грн. боргу, 72 750 грн. витрат по оплаті судового збору. 
5.3. На виконання умов договору поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 по справі №910/3789/18 Товариство з обмеженою відповідальністю "СВІТ АГРОТЕХНІКИ" повернуло Товариству з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" грошові кошти у загальному розмірі 4 850 000 грн. 00 коп., що підтверджується виписками по рахунку Позивача за 15.08.2018 р. на суму 1 000 000 грн. 00 коп., за 17.08.2018 р. на суму 500 000 грн. 00 коп., за 20.08.2018 р. на суму 500 000 грн. 00 коп., за 28.08.2018 р. на суму 900 000 грн. 00 коп., за 31.08.2018 р. на суму 500 000 грн. 00 коп., за 04.09.2018 р. на суму 500 000 грн. 00 коп., за 05.09.2018 р. на суму 500 000 грн. 00 коп., за 11.09.2018р. на суму 450 000 грн. 00 коп. 
5.4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2018 по справі №910/5113/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Агротрейд" про визнання додаткової угоди недійсною в певній її частині відмовлено. 
5.5. 25.03.2019 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №19/09-101 про сплату 1 400 515 грн. 07 коп. процентів, передбачених п.1.3 додаткової угоди, що підтверджується копіями фіскального чеку, накладної, опису вкладення у цінний лист від 25.03.2019, у відповідь на яку відповідач листом №06-92 від 04.04.2109 повідомив, що термін позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій сплив, а тому вимога не підлягає задоволенню.

6. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій
6.1. Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що:
- у зв`язку з тим, що відповідачем неналежним чином виконано його грошове зобов`язання перед позивачем з повернення попередньої оплати згідно з графіком відповідно до п.1.1 додаткової угоди №1 від 01.12.2017 до договору поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017, у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕРНО-АГРОТРЕЙД" виникло право на нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "СВІТ АГРОТЕХНІКИ" інфляційних та 3 % річних та відповідно право вимоги їх сплати;
- умовами додаткової угоди №1 від 01.12.2017 до договору сторони визначили, що зобов`язання постачальника з поставки товару у кількості 5000,000 метричних тон за договором вважаються припиненими, тобто у відповідача виникло інше зобов`язання - грошове з повернення суми попередньої оплати за узгодженим з позивачем графіком;
- сторони, керуючись принципом свободи договору, визначили на свій розсуд, погодили та досягли згоди щодо визначення у додатковій угоді саме такої умови: "п. 1.3. В разі порушення строків або обсягів здійснення платежів згідно графіку викладеного у п. 1.1. цієї додаткової угоди. Покупець має право нарахувати постачальнику санкцію в розмірі 24% річних, що нараховується на всю суму передоплати (5 000 000,00 грн.) за період з моменту отримання передоплати (20.06.2017) до моменту повернення всієї суми передоплати.

7. Позиція Верховного Суду
7.1. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК):
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."
З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов`язані з переоцінкою доказів та встановленням по новому обставин справи.
7.2. Як вказувалось вище, у касаційній скарзі відповідач просить переглянути в касаційному порядку та відповідно скасувати прийняті у справі судові рішення в частині, котра стосується стягнення на користь позивача 1 400 515,07 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.
7.3. За змістом ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України: 
«На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.»
Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України: 
« 1. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
2. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.»
Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України:
«Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.»
Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України: 
« 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.» 
7.4. Як встановлено судами, пунктом 1.3. додаткової угоди сторони передбачили, що у разі порушення строків або обсягів здійснення платежів згідно графіку, викладеного у п. 1.1. додаткової угоди, покупець має право нарахувати постачальнику санкцію в розмірі 24% річних, що нараховується на всю суму передоплати (5 000 000,00 грн.) за період з моменту отримання передоплати (20.06.2017) до моменту повернення всієї суми передоплати. 
Заперечуючи проти стягнення з нього на користь позивача спірної суми процентів відповідач упродовж розгляду даного спору зазначає про те, що умовами п.1.3 додаткової угоди №1 від 01.12.2017 до договору поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017 сторони узгодили застосування санкції, тобто штрафної санкції із визначеним розміром стягнення, проте спеціальний строк позовної давності до вказаної вимоги сплив 21.12.2018.
Однак такі доводи вірно відхилені судами першої та апеляційної інстанцій через те, що умовами п.1.3 додаткової угоди №1 від 01.12.2017 до договору поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017 сторони визначили, що вказана санкція нараховується саме з моменту отримання передоплати до моменту повернення всієї суми передоплати, в той час як штрафні санкції застосовуються з моменту прострочення виконання зобов`язання боржником.
Крім того, розмір штрафу та пені обчислюється від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а санкція, визначена сторонами, нараховується саме на всю суму попередньої оплати. 
Відтак суди обґрунтовано визнали, що за своєю правовою природою санкція, передбачена п.1.3 додаткової угоди №1 від 01.12.2017 до договору поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017, є саме процентами за користування чужими грошовими коштами відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України, оскільки нарахована на всю суму попередньої оплати з моменту її отримання до дня повернення й такі проценти передбачені договором саме за користування відповідачем чужими грошовими коштами.
7.5. При цьому, судами вірно враховано, що рішенням Господарського суду міста Києва від 10.07.2018 у справі №910/5113/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2019, підтверджено правомірність застосування до правовідносин сторін санкції, яка передбачена п.1.3 додаткової угоди №1 від 01.12.2017 до договору поставки №ТР/1606/17К від 16.06.2017 року, тому судом обґрунтовано відхилено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ АГРОТЕХНІКИ" від 08.05.2019 про застосування спеціального строку позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1400515 грн. 07 коп.
7.6. Посилання відповідача на неправильне застосування судами положень ст.ст.536, 693 ЦК України, оскільки уклавши Додаткову угоду сторони змінили природу одержаних відповідачем коштів, судом касаційної інстанції не можуть бути взяті до уваги з наступних підстав. 
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.213 ЦК України:
« 3. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.
Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.
4. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.»
Предметом та суттю даного спору в частині заявлених доводів касаційної скарги не є стягнення з відповідача коштів, отриманих ним як попередня оплата від позивача, а отже і з`ясування правової природи цих коштів, оскільки це питання вже вирішено вищенаведеним рішенням Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 по справі №910/3789/18, яким ці кошти стягнуто.
Суттю спору в цій частині є тлумачення вказаного п.1.3. Додаткової угоди з метою з`ясування справжньої волі осіб, викладеної в цьому пункті, а саме, малися в даному випадку на увазі проценти за користування чужими коштами чи штрафні санкції, і саме з цією метою судами першої та апеляційної інстанції досліджувались та порівнювались в своїй сукупності  регулювання сторонами своїх правовідносин у договорі та додатковій угоді до нього саме з термінами та підходами в  правовому регулюванні, визначеними як ст.536 та ч. 3 ст.693 Цивільного кодексу України, так і ч.1 ст.230 Господарського кодексу України та ст.549 Цивільного кодексу України.
7.7. Посилання відповідача на судову практику Верховного Суду також не може бути прийнято колегією суддів касаційного суду, оскільки основним предметом дослідження та оцінки в такій категорії спорів, від якого і залежать відповідні висновки суду, є в першу чергу дослівний текст окремого конкретного пункту договору і застосовані в ньому підходи регулювання правовідносин між сторонами.   
7.8. З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційного суду вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими.

8. Висновки Верховного Суду
8.1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."
Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:
"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."
8.2. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" необхідно залишити без задоволення, а судові рішення залишити без змін.
8.3. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника, а його клопотання про покладення понесених судових витрат на позивача залишається без задоволення.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Агротехніки" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 у справі №910/5174/19 залишити без змін.
3. Поновити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019 у справі №910/5174/19. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 І. Кушнір

Судді                                                                                              В. Зуєв   
                                                                                                             
                                                                                                       Г. Мачульський