УХВАЛА

02 січня 2020 року 
Київ
справа №215/3308/18
адміністративне провадження №К/9901/32152/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №215/3308/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність держави Україна в особі Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області, яка виявилася у порушенні механізму, порядку, шаблону розгляду заяви позивача про злочин від 19 квітня 2018 року, згідно вимог статей 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» та статей 9, 29, 33, 45 Закону України «Про інформацію»;
- притягнути до адміністративної відповідальності і зобов`язати державу Україна в особі Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області протягом 15-ти днів прийняти нормативно - правовий акт, який приведе до вжиття заходів до усунення причин подання заяви про злочин від            19 квітня 2018 року;
- захистити право позивача бути присутнім при розгляді заяви про злочин від                   19 квітня 2018 року та право викривати недоліки в роботі держави Україна в особі Тернівського відділення поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровської області для поліпшення роботи установи, для відстоювання прав і законних інтересів шляхом їх визнання окремим пунктом рішення;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у не вжитті заходів для усунення причин, що породжують подання заяви про злочин від 19 квітня 2018 року з додержанням принципів, правових та організаційних засад державної служби зазначених у Законі України «Про поліцію».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого             2019 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року, відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Суди зазначили цей спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.
19 листопада 2019 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 про скасування постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №215/3308/18.
Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Скаржнику надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції документу про сплату судового збору у визначеному законом розмірі або доказів, які б підтверджували важкий майновий стан, а також уточнення вимог касаційної скарги, що стосується судового рішення першої інстанції.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 0102928608694), копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 10 грудня 2019 року.
23 грудня 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків касаційної скарги.
Судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколову В.М. з 23 грудня 2019 року по 28 грудня 2019 року надано дні відпочинку, що підтверджується наказом від 03 грудня 2019 року №108-к, а тому питання про відкриття провадження за даною касаційною скаргою, з урахуванням заяви про усунення недоліків, вирішується в перший робочий день по виходу головуючого судді з відпустки.
Зі змісту заяви про усунення недоліків суд установив, що скаржник лише уточнив вимоги касаційної скарги, що стосуються судового рішення першої інстанції, однак не усунув недоліки касаційної скарги в частині сплати судового збору, а лише висловив незгоду із ухвалою Верховного Суду 27 листопада 2019 року, зазначивши, що суд необґрунтовано не звільнив його від сплати судового збору. Скаржник повторно заявляє вимогу про звільнення від сплати судового збору.
До заяви додано довідку, видану Тернівським УПСЗН м. Кривий Ріг від 02 грудня     2019 року №10999 про отримання позивачем щомісячної компенсаційної виплати як непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи з листопада 2017 року по жовтень 2019 року.
Перевіривши вказану заяву позивача, слід зазначити, що відповідно до положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
За таких же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.
Проте подана скаржником довідка вказує лише на розмір отриманої компенсації, а не річного доходу, а тому не може бути доказом на підтвердження майнового стану особи. Інших доказів на підтвердження свого майнового стану (довідки органу доходів і зборів про доходи, або про відсутність інших доходів за попередній календарний рік тощо) скаржник не надав.
Таким чином, доказів на підтвердження наявності встановлених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» обставин, які є підставою для звільнення від сплати судового збору за весь рік, що передував року подання касаційної скарги, позивач не надав ні під час звернення з касаційною скаргою, ні на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
З огляду на викладене, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні.
Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених   статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення   статті 169   цього Кодексу.
Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному   статтею 251   цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2019 року у справі №215/3308/18 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................
В.М. Соколов,
Суддя Верховного Суду