ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
4 лютого 2020 року  
м. Київ
справа № 368/1640/18 
провадження № 51-1432км19
Колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2019 року про повернення апеляційної скарги в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 . 
            Рух матеріалів провадження, короткий зміст оскарженого рішення та встановлені фактичні обставини
           За вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_6 було засудженого за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.  309, ч. 2 ст. 309  Кримінального кодексу України (далі – КК), а за обвинуваченням за ч. 2 ст. 307  цього Кодексу виправдано за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
 Не погодившись із вироком, прокурор подав апеляційну скаргу. Ухвалою від 7 грудня 2018 року суддя згаданого апеляційного суду, керуючись статтями 398, 399 КПК, залишив її без руху і надав строк для усунення недоліків. 
            У межах наданого строку прокурор звернувся з новою апеляційною скаргою. Проте її ухвалою судді Київського апеляційного суду від 11 січня 2019 року було повернуто  скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 вказаного Кодексу.
            Як убачається з цього рішення, суддя апеляційного суду, оцінивши аргументи сторони обвинувачення, дійшов висновку, що прокурор при повторному зверненні знову не дотримався вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК і не усунув раніше допущених недоліків скарги.  
         Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 зазначеного Кодексу ухвалу від 11 січня 2019 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Суть доводів прокурора зводиться до того,  що його  нову апеляційну скаргу  було неправомірно повернуто, адже її зміст відповідає вимогам ст. 396 КПК, а висновки суду про протилежне є необґрунтованими. 
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції  учасників судового провадження
             У судовому засіданні прокурор підтримав касаційну скаргу.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
У силу ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Однією із засад судочинства, закріплених у п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення. 
Виходячи з положень статей 2, 7, ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК підставою для повернення апеляційної скарги може бути лише істотне недодержання вимог ст. 396 цього Кодексу, перелік яких розширеному тлумаченню не підлягає.
При встановленні, чи виконала особа, яка подає скаргу, вимоги ст. 396 КПК, апеляційний суд має враховувати приписи статей 22 та 26 цього Кодексу, які передбачають, що при здійсненні кримінального провадження функції суду та сторін є несумісними, останні є вільними у використанні своїх прав, а суд вирішує лише питання, винесені на його розгляд. Отже, той факт, що сторона  не зазначила у своїй скарзі певних аргументів, саме собою не може вважатися істотним недоліком апеляційної скарги, адже це не унеможливлює її розгляд по суті та прийняття рішення, передбаченого ст. 407 КПК.
При визначенні апеляційним судом того, чи зазначила особа, яка подає апеляційну скаргу, «вимоги» та «їх обґрунтування», суд на стадії відкриття провадження не уповноважений вдаватися до оцінки доводів скаржника з точки зору їх достатності, переконливості та обґрунтованості.
Ці законодавчі положення апеляційний суд залишив поза увагою.
За матеріалами кримінального провадження, у поданій новій апеляційній скарзі прокурор, наводячи конкретні аргументи, заперечував законність виправдання обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК і вважав явно несправедливим через м`якість призначене останньому покарання за ч. 1 ст. 263 КК, а тому просив у цій частині вирок місцевого суду скасувати й ухвалити свій, яким засудити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК, призначивши йому покарання за вказаним кримінальним законом та більш суворе покарання за ч. 1 ст. 263 КК, а також за сукупністю вчинених злочинів на підставі ст. 70 цього Кодексу. 
Проте апеляційний суд не з`ясував суті доводів і вимог прокурора.
 Як убачається з ухвали, необхідність повернення апеляційної скарги суд насамперед мотивував тим, що вона не містить жодних посилань на ставлення  прокурора до вироку в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 1 та ч. 2  ст. 309 КК.
Однак рішення про те, які саме питання ставити перед судом, відноситься до дискреційних повноважень сторони кримінального провадження, і використання цих повноважень не може тлумачитись як недолік апеляційної скарги та слугувати підставою для її  повернення. 
Що стосується заявленої стороною обвинувачення вимоги, то питання прийнятності доводів скарги та чи підлягає вона задоволенню вирішується виключно за наслідками апеляційного розгляду, а не на стадії відкриття  провадження.
В оспорюваній ухвалі не зазначено таких істотних недоліків апеляційної скарги, які би безспірно перешкоджали відкриттю апеляційного провадження й здійсненню його за правилами статей 404, 405 КПК із  прийняттям  рішення, яке відповідає ст. 370 цього Кодексу. 
Таким чином, доводи в касаційній скарзі про неправомірність повернення стороні обвинувачення поданої у визначеному процесуальним законом порядку нової апеляційної скарги є слушними. 
З огляду на викладене оскаржену ухвалу не можна залишити в силі, вона підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а кримінальне провадження – призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Тому  касаційну скаргу прокурора слід задовольнити.
            Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 січня 2019 року про повернення апеляційної скарги прокурора на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

   ОСОБА_2                                  ОСОБА_1                           ОСОБА_3