ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1690/20 Справа № 212/8944/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Бондар Я.М.,
суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги відповідачівОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  позивача ОСОБА_1 , на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року, ухваленого суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2019 року,-
В С Т А Н О В И В: 
У листопаді 2018 року року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є батьком відповідачів. Вказує про те, що він, є людиною похилого віку, отримує пенсію в розмірі 1578,76 гривень. За станом здоров`я потребує постійного вживання ліків. Вказав, що відповідачі добровільну матеріальну допомогу на його утримання не надають.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на його утримання у розмірі 1/20 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), щомісячно з кожного, починаючи стягнення з 20 листопада 2018 року та змін обставин, що тягнуть за собою припинення аліментів або зміну їх розміру.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
В апеляційній скарзі, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, порушують питання про скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
При цьому, скаржник ОСОБА_2 зазначає, що позивач з його матір`ю розлучився у 1984 році, рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на його утримання, однак позивач свій обов`язок по сплаті аліментів не виконував. Вказав, що він в період з 2016 по 2018 роки зробив за свої кошти в квартирі позивача ремонт, придбав йому меблі, тобто повністю створив позивачу достойні умови для проживання. Посилаючись на постанову КМУ від 17.03.2017 року №152 «Про забезпечення доступності лікарських засобів», позивач має можливість безкоштовно або зі знижкою отримувати необхідні ліки на хвороби, на які він посилається у позові. ОСОБА_2 наголошує на тому, що позивач отримує пенсію, розмір, якої є більшим ніж прожитковий мінімум, що позивачем не надано належних та допустимих доказів стану його здоров`я та витрат які він несе на своє лікування, зазначає, що позивач не перебуває на диспансерному обліку у зв`язку зі станом здоров`я, підтвердження на наявність у нього хронічних захворювань відсутні, окрім того, він отримує субсидію на сплату комунальних послуг, про, що не повідомив суд під час розгляду справи. Скаржник зазначає, що має на утриманні дружину, яка є пенсіонером за вислугою років з 2011 року та сина ОСОБА_4 , 2006 року народження, якому сплачує навчання в футбольній академії «Гірник», та він один сплачує комунальні послуги.
Відповідач ОСОБА_3 , також, вказує на те, що позивач з його мамою розлучився у 1988 році, з нього, також були стягнуті аліменти на його утримання, однак батько свій обов`язок по сплаті аліментів не виконував, участі в його вихованні не приймав, однак, незважаючи на таке ставлення позивача, він як син допомагав батьку матеріально, однак в теперішній час він не має можливості надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки він має на утриманні доньку ОСОБА_5 , 2008 року народження , він сплачує комунальні послуги, окрім того, після ухвалення оскаржуваного судового рішення йому у нього було виявлено онкологічне захворювання. Вказує, що позивач за період з квітня по вересень 2018 року отримав пенсію в розмірі 9 472,56 грн.
Відповідача вважають, з викладених у скарзі підстав, що вони повинні бути звільненні судом від обов`язку по утриманню їх батька, оскільки останній ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, ні разу не провідував своїх дітей після розлучення з їх матерями, не цікався їх життям не сплачував аліменти на їх утримання та має непогашену заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати, ухваливши нове рішення про повне задоволення, заявлених ним до відповідачів позовних вимог.
При цьому, скаржник наголошує на тому, що він є непрацездатною людиною похилого віку, яка має проблеми зі здоров`ям, його пенсії в розмірі 1837,71 грн. не вистачає йому на прийняття щоденно дорогих препаратів, на харчування та оплату комунальних послуг, тому він потребує матеріальної допомоги від своїх синів, відповідачів по справі. Позивач вказує, що на теперішній час він має великі проблеми із власним здоров`ям (серцево-судинна хвороба, хронічний цистит, хронічний пієлонефрит, доброякісна гіперплазія передміхурової залози, хронічний панкреатит, гострий орхоепідіміт справа), наявність перелічених хвороб підтверджена медичними довідками, його хвороби потребують постійного лікування. Позивач стверджує, що оскільки він є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги, його діти, відповідачі по справі зобов`язанні його утримувати у відповідності з нормами статті 202 СК України. Позивач вважає, що розмір пенсії яку він отримує не забезпечує необхідного мінімального проживання і через свою непрацездатність він позбавлений можливості забезпечити себе предметами першої необхідності. Скаржник вказує, що під час судового розгляду суд дослідив докази на підтвердження сплати ним аліментів на утримання своїх дітей, відповідачів по справі, а отже доказів його ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачами по справі не надано, а отже відсутні підстави для застосування норм ч.1 ст.204 СК України.
Відзиви на апеляційні скарги сторін не надходили.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи і судом встановлено, щопозивач ОСОБА_1 є батьком відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9-10) 
Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).
Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Покровської районної в місті ради №16410 від 12.11.2018 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.8).
Згідно виписних епікризів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебував на стаціонарному лікуванні в період з 05.07.2017 по 12.07.2017; 13.07.2017 по 18.07.2017; 17.08.2017 по 29.08.2017; 03.10.2017 по 17.10.2017 (а.с.74 - 78)
Відповідно до довідки про доходи №3549 5759 7209 5564/1500, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Покровським відділом обслуговування громадян в м.Кривий Ріг, ОСОБА_1 , перебуває на обліку та отримує пенсію, сума пенсії за період з 01.08.2018 по 31.01.2019, складає 9515,84 гривень (а.с.53); довідка за період 01.02.2019 по 31.07.2019 сума пенсії складає 10770,19 гривень (а.с.105).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 17.04.2019 року, складеного державним соціальним інспектором ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , власник житла ОСОБА_1 Характеристика: приватна, одно кімнатна квартира, розташована на 4 поверсі. Вікна замінені на металопластикові, балкон обшитий та металопластикові рами. Двері міжкімнатні замінені, кухня та ванна облаштована кафелем. Холодильник зі слів власника не працює, телевізора не має, пральна машина, яка придбана в 2011 році. В наявності диван, та інші меблі, які перебувала в користуванні довгий час. Підлога вкрита ламінатом, сантехніка та ванна замінені на нові у доброму стані, є кондиціонер. Умови проживання добрі (а.с.66,).
Відповідно до довідки від 25.03.2019, виданої членом ліквідаційної комісії КМУ УМВС ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України з 11.12.1978 по 30.03.1989.
З 11.07.1983 по 30.03.1989 з його грошового забезпечення утримувались аліменти згідно виконавчих листів, виданих Тернівським районним судом м.Кривого Рогу, а саме: - виконавчий лист від 08.08.1983 №11-5323 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_2 на користь матері дитини ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки з 11.07.1983 по 13.11.1987; - виконавчий лист від 04.11.1987 № 21250 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_2 на користь матері дитини ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частки з 14.11.1987; - виконавчий лист від 21.02.1986 №2-148 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на користь матері дитини ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частки з 16.01.1986 по 31.10.1987; - виконавчий лист від 01.12.1987 №2-1214 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на користь матері дитини ОСОБА_8 у розмірі 1/6 частки з 01.11.1987. Інформація щодо утримання аліментів наведена у таблиці. 
Довідкою від 30.03.2019, виданої ГО «Садівниче товариство «Саксагань КР», встановлено, що ОСОБА_1 не володіє садівничою ділянкою з 2016 року.
Довідкою від 16.04.2019, виданою ГКО «Север», підтверджено, що ОСОБА_1 з 2002 по 2016 рік був членом кооперативу, вибув з членів кооперативу 2016 року. 
Довідкою №545 від 15.05.2019, виданої ПАТ «ЦГЗК», підтверджено, що ОСОБА_1 , дійсно працював на посаді головного інженера з 28.03.1994 по 07.02.1996.
Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 .
ОСОБА_2 , має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 (а. с. 36). 
ОСОБА_9 , є пенсіонером, підтверджено пенсійним посвідчення № НОМЕР_6 (а. с. 37).
Договір про надання послуг спортивного навчання футболу №02311 від 01.09.2016, укладений між Приватним закладом Дитячо-юнацька спортивна школа з футболу «Футбольна академія «Гірник»» та ОСОБА_2 , який діє від імені сина ОСОБА_10 підтверджує сплату відповідачем послуг спортивного навчання футболу його сина (а. с. 44-45).
Копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 18 травня 1984 року, серія НОМЕР_7 підтверджує розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_7 (а. с. 48). 
ОСОБА_3 , має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 (а. с. 60). 
Копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , підтверджує факт укладення шлюбу 06 липня 1984 року між позивачем та ОСОБА_8 (а. с. 62)
Копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 від 23 березня 2005 року, серія НОМЕР_9 , підтверджує розірвання шлюбу між позивачем та ОСОБА_8 (а. с. 63).
Довідка №5314 від 21.06.2018, видана ПАТ «КЗРК» ОСОБА_3 , підтверджує той факт, що відповідач ОСОБА_3 дійсно працює на посаді механіка дільниці і його середній заробіток без урахування обов`язкових платежів складає 8790,08 гривень (а. с. 106).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, щопозивач  ОСОБА_1  є непрацездатною особою, наявні в матеріалах цивільної справи медичні документи підтверджують наявність у позивача захворювання у зв`язку із чим потребує лікування та незважаючи на наявний у позивача дохід, останній потребує регулярної матеріальної допомоги від синів, які в змозі надавати матеріальну допомогу батькові, тому з відповідачів необхідно стягнути аліменти на користь їх батька.
При визначенні розміру аліментів суд врахував обставини, передбачені ст.205 Сімейного кодексу України, а саме, що позивач ОСОБА_1 є особою похилого віку, непрацездатний, щомісяця отримує пенсію, не має інших дітей, до яких може бути пред`явлено позов про стягнення аліментів, не був позбавлений батьківських прав відносно відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є працездатними та з урахуванням наявності на утриманні у відповідачів своїх неповнолітніх дітей визначив кожному до стягнення розмір аліментів у виді 1/20 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 20 листопада 2018 року та довічно.
Колегія суддів повністю погоджується із висновком першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, а також погоджується із визначеним судом розміром стягнутих з відповідачів аліментів.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає.
Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (статті 202, 203). Зазначені норми права не передбачають врахування прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення аліментів.
Натомість, така умова є обов`язковою у правовідносинах за позовом одного з подружжя до іншого про стягнення аліментів на утримання, що врегульовані Главою 9 Розділу ІІ СК України.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
При встановленні того, чи потребують батьки матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).
Судом першої інстанції було встановлено, що через свій похилий вік та проблеми зі здоров`ям позивач потребує лікування. Відповідачами не надано доказів про ухилення батька від виконання своїх обов`язків щодо них, надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи спростовують доводи відповідачів щодо ухилення позивача від виконання батьківських обов`язків, зокрема їх твердження про те, що батько не сплачував аліменти та має заборгованість по аліментам на час розгляду справи, є надуманими, оскільки вони спростовані доказами наданим позивачем, які були досліджені судом у повному обсязі і відображені в судовому рішенні.
Факт ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України, відповідачами не доведено, а, отже відповідачі не можуть бути звільнені від обов`язку утримувати непрацездатного батька.
Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до статті 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.
Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції урахував матеріальний стан сторін, зокрема взяв до уваги розмір пенсії позивача, також врахував що відповідачі мають на утриманні неповнолітніх дітей та не мають достатнього доходу для повного задоволення позивних вимог позивача, оскільки вони мають свої сім`ї.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Доводи апеляційних скарг сторін висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційних скарг як позивача так і відповідачів підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційні скарги залишені без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги відповідачівОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий:
Судді: