ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14522/19	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 22-ц/817/124/20 	Доповідач - Ходоровський М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Ходоровський М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретаря - Панькевич Т.І. 
з участю - адвоката Шевчука В.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2019 року (головуючий суддя Грицай К.М., повний текст рішення складено 16 жовтня 2019 року) у цивільній справі № 607/14522/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного виконавця Мелиха Анатолія Івановича, Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного виконавця Мелиха А.І., Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Позовна заява мотивована тим, що 06 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, по реєстру №14524 про стягнення з неї невиплачених в строк, відповідно до умов Кредитного договору від 04 квітня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором, станом на 31.08.2017 року, грошових коштів в сумі 94562,11 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4256,26 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 81257,02 грн.; заборгованості з комісії і пені у розмірі 3799,68 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від розміру заборгованості) у розмірі 4479,15 грн., стягнення здійснюється із 04 квітня 2011 року по 31 серпня 2017 року, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800 грн. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем Мелих А.І., 06 березня 2018 року було відкрите виконавче провадження №55938027, про що винесена відповідна постанова про відкриття виконавчого провадження та здійснено заходи, щодо його примусового виконання, відповідно до Інформації про виконавче провадження (витяг).
Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону, оскільки заборгованість стягнуто за період з 04 квітня 2011 року по 31 серпня 2017 року, тобто більше трьох років; виконавчий напис нотаріусом було вчинено не на документі, який встановлює заборгованість, а на окремому новоствореному нотаріусом документі; кредитний договір, позивачем не підписувався, позивач просила суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 06 грудня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 14524, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 94562 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот шістдесят дві) грн. 11 коп. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. понесених витрат на сплату судового збору.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що зобов`язання відповідно до умов Кредитного договору від 04.04.2011р. належним чином не виконані; кредитний договір від 04.04.2011р. в установленому законом порядку не розірваний та не визнаний недійсним, а тому є таким що діє. Виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1., 3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Виконавчий напис вчинено у межах трирічного строку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - Шевчук В.О. просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, порушень норм матеріального чи процесуального права судом не допущено. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.
У судовому засіданні представник позивача заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.04.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 станом на 31.08.2017 року, виникла заборгованість в сумі 94562,11 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4256,26 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 81257,02 грн.; заборгованості з комісії і пені у розмірі 3799,68 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від розміру заборгованості) у розмірі 4479,15 грн.
06 грудня 2017 року, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, по реєстру №14524 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 04 квітня 2011 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2017 року, грошових коштів в сумі 94562,11 грн. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4256,26 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 81257,02 грн.; заборгованості з комісії і пені у розмірі 3799,68 грн.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; заборгованості по штрафам (відсоток від розміру заборгованості) у розмірі 4479,15 грн., стягнення здійснюється із 04 квітня 2011 року по 31 серпня 2017 року, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00 грн.
06 березня 2018 року на підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем Мелих А.І., було відкрите виконавче провадження №55938027, про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
Визнаючи виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що ним стягнуто суму заборгованості за період більш як три роки, чим порушено вимоги ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус керувався нормативно правовим актом, який є нечинним.
З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.
Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 ЗУ «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). 
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вище зазначено, що при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису банком було надано розрахунок заборгованості з 04 квітня 2011 року, тобто поза межами трирічного (річного по пені) строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Пронотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. 
Так, пунктом 2 Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі постанови КМУ від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
При цьому стаття 50 Закону «Пронотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. 
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. 
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 
Як вбачається із матеріалів справи договір кредитування в даній справі за формою є договором приєднання.
Згідно вимог Закону не можна обмежуватись лише підписанням відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а необхідною умовою укладення вказаного договору є наявність письмового підтвердження про ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, ознайомлення з Тарифами Банку. 
Встановлено, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, ці обставини не були враховані.
Згідно оспорюваного виконавчого напису, під час його вчинення нотаріус діяв на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі постанови КМУ від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Вказаними змінами було доповнено п. 2 Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка 01 листопада 2017 року Вищим адміністративним судом України була залишена без змін, постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин було визнано незаконною та нечинною.
З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису було порушено норми права та права позивача, а тому правильно задовольнив його позовні вимоги.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи у скарзі про те, що у виконавчому написі нотаріуса питання стягнення заборгованості вирішено у межах трирічного строку, оскільки дана обставина спростовується наявним у справі виконавчим написом (ас.7), у якому зазначено, що стягнення заборгованості за договором грошових коштів в сумі 94562,11 грн. здійснюється із 04 квітня 2011 року по 31 серпня 2017 року.
Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав його скасування не має.
Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 

                                       ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 січня 2020 року. 

Головуючий - 

Судді -