[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
09 січня 2020 року                                                                                    м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю        ОСОБА_1 , її захисника Губенка І.В., іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника Товянського В.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Цією постановою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти)  неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
 
Згідно постанови, суд визнав доведеним, що 25.09.2019 року о 18 год. 14 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по Великій кільцевій дорозі, в районі будинку 21, біля з`їзду до АЗС «Авіас» в місті Києві, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.п. 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, тобтовчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
 
На дану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2019 року та постановити нову, якою провадження в справі стосовно неї закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278 КУпАП, оскільки суд поверхнево дослідив матеріали справи,неповно з`ясував всі обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення. 
При цьому зазначає, що всупереч вимог ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення стосовно неї та схема ДТП, були складені співробітниками УПП в м. Києві з грубими порушеннями вимог діючого законодавства, що впливає на об`єктивність, неупередженість та законність прийняття рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зокрема у протоколі та схемі ДТП неправильно зазначено місце та час вчинення адміністративного правопорушення, а також в протоколі не вказано потерпілих та свідків даної дорожньо-транспортної пригоди, що на думку апелянта, унеможливлює встановлення фактичних обставин вчинення правопорушення та вирішення справи у відповідності з вимогами закону, оскільки згідно положень КУпАП орган (посадова особа) розглядає справу про адміністративне правопорушення лише в межах складеного протоколу.
Також апелянт вказує, що в даній дорожній ситуації її дії не регламентуються положеннями п.13.1 ПДР України, тобто недотримання безпечного інтервалу, оскільки за встановлених обставин вона здійснювала перестроювання, а тому за даним пунктом ПДР України, який їй ставиться у провину, в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а отже висновок суду першої інстанції щодо притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП сприймається як фактичне визнання механічних ушкоджень транспортних засобів без співставлення усіх даних у їх сукупності, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду.
 
Вислухавши пояснення  ОСОБА_1 та її захисника Губенка І.В. на підтримку доводів апеляційної скарги; пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 та його представника Товянського В. С ., які заперечували проти поданої апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне  і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи  та вирішення її в точній відповідності із законом.
 
У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа),  відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції  були дотримані.
 
При цьому, суддею були повно та об`єктивно з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП,  в якій наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення       ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 заперечувала свою винуватість у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди та пояснила, що 25.09.2019 року приблизно о 18 год. 14 хв., керуючи автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась по вул. Велика Кільцева та перестроювалась у крайню праву смугу. Вважає, що свій маневр перестроювання вона здійснювала з дотриманням вимог правил дорожнього руху, а зіткнення автомобілів відбулось внаслідок дій водія автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 ,          ОСОБА_2 , який в цей час рухався по правій смузі з перевищенням дозволеної швидкості.
 
Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди  ОСОБА_2 підтримав свої письмові пояснення, надані працівникам поліції безпосередньо на місці події та в суді першої інстанції, що містяться в матеріалах справи.
 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та об`єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які  узгоджуються між собою та у своїй сукупності з достатньою повнотою підтверджують вину водія ОСОБА_1 у порушенні ним п.п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України.
 
Такими доказами є відомості, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №307486 від 25.09.2019 року, складеному стосовно ОСОБА_1 , згідно якого, остання керуючи транспортним засобом «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 ,не дотрималася безпечного бокового інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень (а.с. 1); дані схеми місця ДТП, на якій зафіксовано взаємне розташування автомобілів на проїзній частині після зіткнення та зазначено перелік тих пошкоджень, які отримали автомобілі внаслідок ДТП (а.с. 2); пояснення водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3, 4), а також дані про місце зіткнення, характер та локалізацію отриманих пошкоджень, що відображено на фотографіях, які містяться в матеріалах справи (а.с. 13-21).
 
Відповідно до положень п.2.3 «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення багажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися під час його керування у дорозі.
 
Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
 
При цьому згідно п.1.10 ПДР України, безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху;
 
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги, про те, що в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_1 не регламентуються положеннями п.13.1 ПДР України, тобто недотримання безпечного інтервалу, так як за встановлених обставин вона здійснювала перестроювання, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки виходячи зі змісту вищенаведених вимог правил дорожнього руху, рухаючись з безпечною швидкістю, водій автомобіля «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 мала б обрати таку відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, за якої гарантована безпека дорожнього руху, в тому числі під час здійснення будь-якого маневру.
 
Крім того, як вбачається зі схеми місця ДТП (а.с. 2), на якій зафіксовано взаємне розташування автомобілів на проїзній частині після зіткнення та зазначено перелік тих пошкоджень, що отримали автомобілі внаслідок ДТП, яка без зауважень підписана обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди, зіткнення відбулось в межах однієї смуги, що свідчить про недотримання водієм ОСОБА_1 безпечного бокового інтервалу та порушення нею саме п.13.1 ПДР України. 
 
Таким чином, розташування зазначених транспортних засобів на проїзній частині після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень на автомобілях, отриманих внаслідок ДТП, з урахуванням пояснень водіїв щодо обставин виникнення даної ДТП, свідчить про те, що водій автомобіля «Нісан» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 не дотрималася безпечного бокового інтервалу по відношенню до автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
 
Отже, доводи ОСОБА_1 та її захисника про те, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 -ОСОБА_2 , є безпідставними, оскільки матеріали справи містять беззаперечні докази на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, зокрема пунктів 2.3 «б», 13.1, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
 
Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що складений стосовно неї протокол не відповідає вимогам КУпАП, так як в ньому не зазначено свідків та невірно зазначено час та адреса, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки цей протокол складений з дотриманням вимог статті 256 КУпАП, в якому зазначені усі необхідні відомості, передбачені вказаною нормою, яка не містить обов`язкової вимоги щодо зазначення у протоколі відомостей про свідків. Крім того, приймаючи оскаржувану постанову, суддя у своєму рішенні уточнив місце ДТП та не посилався на наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху, а тому постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що ставиться  питання в її апеляційній скарзі, відсутні. 
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без зміни.  
 
  Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

 
                   Суддя 
Київського апеляційного суду                                                               І.М. Сілкова   

 

Справа№ 33/824/100/2020 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий в І інстанції: Степанова С.В.
Головуючий у апеляційній інстанції: Сілкова І.М.