Справа № 991/2966/19
Провадження1-кс/991/506/20

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року                                                                 м.Київ 
Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , 

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України.

Суть питання

1.Під час судового засідання при розгляді клопотання суддею ОСОБА_4 у провадженні 1-кс/991/506/20, яке відбулося 17 січня 2020 року, ОСОБА_3 (заявник) заявив відвід слідчій судді з підстав того, що він не згоден з раніше постановленими рішеннями, а також у зв`язку з тим, що він перебуває у неприязних стосунках зі слідчою суддею.
2.Цього ж дня усна заява про відвід, відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями, надійшла на розгляд до слідчої судді ОСОБА_1 .
3.В судове засідання детектив не з`явився, причину неявки до суду не повідомив.
4.Суддя ОСОБА_4 подала клопотання, в якому попросила розглянути заяву про відвід за її відсутності.
5. ОСОБА_3 підтримав в судовому засіданні вимоги, які виклав у своїй заяві, попросив задовольнити заяву про відвід.

Встановлені обставини

6.В розпорядженні суду містився протокол судового засідання, у якому було заявлено відвід, а також диск із записом цього судового засідання за допомогою системи технічної фіксації судового процесу «SRS Femida».
7.Заявник зазначає, з посиланням на норми Кримінального процесуального кодексу України, міжнародні норми, в тому числі Бангалорські принципи, що слідча суддя є упередженою стосовно нього. Підтвердженням упередженості судді є, на думку заявника, той факт, що він перебуває з нею у неприязних стосунках та змушений терпіти знущання, чекаючи на розгляд своїх скарг, будучи при цьому хворою людиною; також підставою для відводу він вважає непогодження з раніше постановленими рішеннями.
8.Проаналізувавши заяву ОСОБА_3 та заслухавши його думку у судовому засіданні, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про відвід слідчому судді, оскільки такий відвід є необґрунтованим.

Мотивація суду

9.Пункт 4 частини 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК України) передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Суддя також не може брати участь у кримінальному провадженні у випадку, якщо порушено порядок визначення судді для розгляду справи.
10.З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.
11.Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.
12.Суд зазначає, що заява про відвід була подана в судовому засіданні при розгляді скарги на бездіяльність слідчого (детектива) Національного антикорупційного бюро України, отже суд приймає її до розгляду на предмет вмотивованості.
13.Відповідно до частини 1 статті 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.
14.Аргументація заявника зазначена у пункті 7 цієї ухвали. Окрім вказаної в цьому пункті аргументації, заява про відвід не містить інших аргументів, а також доказів на підтвердження фактів, зазначених у заяві. Таким чином, суд вбачає дві підстави для відводу, на які посилається заявник — неприязні стосунки зі суддею та непогодження з раніше постановленими рішеннями.
15.Суд не погоджується з доводами заявника. Оскільки кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі — ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.
16.Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. 
17.Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

Неприязні стосунки зі суддею
18.В даному випадку основною та єдиною підставою для відводу слідчого судді, на думку заявника, є його суб`єктивна думка щодо неприязних стосунків зі суддею. Він зазначає про те, що засідання призначаються так, що йому доводиться чекати на розгляд протягом тривалого часу, і що це робиться при тому, що «весь суд» знає про те, що він є тяжкохворим. 
19.З обставин, що відомі суду, засідання по скарзі було призначено на 10:00, а за журналом судового засідання почалося о 10:25. В цілому, таку затримку не можна назвати значною та такою, що демонструє упередженість судді, з урахуванням кількості судових засідань, завантаженості суду, тривалості судового розгляду справ, пов`язаних з корупційними правопорушеннями. У судових засіданнях також має значення поведінка сторін провадження та тривалість їх доповідей, яка може значно продовжити тривалість судового засідання. Наприклад, у цій справі заявник оголошував підстави для відводу судді з 10:31 до 11:02, тобто протягом півгодини. 
20.Суд також зазначає, що сумніви заявника стосовно неупередженості не були підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими. Заявник не надав інформації щодо можливих видимих ознак неупередженості, а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими. 
21.Таким чином, суд приходить до висновку, що в неупередженості слідчої судді ОСОБА_4 нема правомірних сумнівів, оскільки заява не вказує на певні факти, котрі можна перевірити, які дозволяють піддати сумніву безсторонність розгляду справи.

Непогодження з раніше постановленими рішеннями
22.Також, заявник зазначає про те, що він не погоджується з рішеннями слідчої судді та не може зрозуміти ці рішення, а також її позиції.
23.Суд зазначає, що прийняття рішень, які можуть викликати незадоволення однієї зі сторін, не є ознакою упередженості. Прийняття таких рішень має відбуватися відповідно до принципів судочинства та з урахуванням усіх вимог, що висуваються до судового рішення. Суддя при прийнятті рішення має врахувати усі обставини справи та дослідити усі докази (Рішення у справі Jasiсski проти Польщі від 20 грудня 2005 року, заява № 30865/96, параграфи 54-58). Заявник не наводить доказів на підтвердження факту того, що суддя могла бути упередженою стосовно нього при прийнятті попередніх судових рішень, а лише зазначає, що не згоден з рішеннями цієї судді.
24.Незгода з попередніми рішеннями не може бути підставою для відводу, оскільки не є об`єктивною обставиною, яка може вказувати на упередженість судді. Слід зазначити, що незгода з процесуальними рішеннями судді може бути втіленою у процедурі оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, а нерозуміння правової позиції — через механізм роз`яснення процесуальних рішень судді. Разом з тим, заявлення відводу з цього питання є безпідставним, оскільки, по суті, є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями слідчої судді Вищого антикорупційного суду після того, як вони були мотивовані, а також може вказувати на можливе зловживання процесуальними правами. Цього ж погляду дотримується Верховний Суд у справах кримінального судочинства (ухвала у справі № 357/6431/19 від 16.12.2019 року; ухвала у справі № 585/4879/17 від 02.10.2019 року).
25.Таким чином, суд приходить до висновку, що підстава для відводу стосовно незгоди з рішеннями судді, відсутня.

Керуючись статтями 35, 75, 81 КПК України, суд 

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчої судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_4 від розгляду скарги на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України — відхилити за невмотивованістю.

Ця ухвала окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя	ОСОБА_1