ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м. Львів, вул. Личаківська, 81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2020 р.                                            Справа № 4/40/5022-387/2012

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого судді:                              Данко Л.С.,
суддів:                                        Желіка М.Б.,
                                                  Мирутенка О.Л.,
                                                  
секретар судового засідання:          Харів М.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехсервіс» б/н від 24.09.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/3647/19 від 09.10.2019),
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 серпня 2019 року (повний текст рішення складено 05.09.2019, м. Тернопіль, суддя Шумський І.П.)
про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 02 серпня 2012 року
у справі № 4/40/5022-387/2012           
порушеній за позовом 
позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско», м. Тернопіль
до відповідача-1: Тернопільської міської ради, м. Тернопіль
до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства «Автотехсервіс», м. Тернопіль
про визнання недійсними рішень Тернопільської міської ради № 6/8/61 від 19.05.2011,            № 6/14/33 від 30.09.2011 та договору оренди землі від 28.11.2011,

за участю представників:
від апелянта/відповідача-2: не прибув,
від позивача: не прибув,
від відповідача-1: не прибув.

ВСТАНОВИВ:
26.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аско» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою вх. № 490 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.08.2012 у справі № 4/40/5022-387/2012, в якій клопотало перед судом переглянути за нововиявленими обставинами вказане рішення, скасувати його та ухвалити нове, яким задоволити позов у повному обсязі.
Дану заяву заявник обгрунтовує наступним:
Заявник стверджує, що ТзОВ «Аско», як правонаступнику ОП «Тернопільська станція технічного обслуговування і ремонту машин №2», на підставі Державного акта ТР № 12 від 11.05.1994 перейшло право постійного користування земельною ділянкою по вул. Микулинецька, 40 в м Тернопіль загальною площею 13439,81 кв. м. Незважаючи на це Тернопільською міською радою внаслідок прийняття спірних рішень незаконно, без дотримання процедури вилучення земельної ділянки згідно із п 9 ст. 123 ЗК України та на підставі сфальсифікованих документів (витягу з рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 88 від 29.01.2003), передано в оренду Приватного акціонерного товариства «Автотехсервіс» частину належної позивачу земельної ділянки.
Відмовляючи у задоволенні позову у справі № 4/40/5022-387/2012 Господарський суд Тернопільської області (суддя Бурда Н.М.) у рішенні від 02.08.2012 вказав, що вилучення спірної земельної ділянки у ТзОВ «Аско» для надання її у користування іншій особі - ПрАТ «Автотехсервіс», не потребувалось в силу положень ст. 120 ЗК України у зв`язку з набуттям останнім права власності на розташовану на цій ділянці будівлю АЗС. При цьому, як на підставу для такого висновку судом зроблено посилання на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2012 у справі № 7/86-1298, яким досліджувався факт правомірності набуття ПрАТ «Автотехсервіс» права власності на АЗС на вул. Микулинецькій, 40 у м Тернополі, і це рішення суду прийняте як преюдиційне згідно з положеннями ст. 35 ГПК України (в редакції закону до 15.12.2017 року).
Вказаним рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2012 у справі № 7/86-1298 відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Аско» до АТЗТ «Автотехсервіс», Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на будівлю автозаправної станції під літерою «А» загальною площею 39,8 кв. м по вул. Микулинецькій, 40 у м Тернополі.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 7/86-1298 задоволено заяву ТОВ «Аско» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2012. Прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги та визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско» право власності на будівлю автозаправної станції під літерою «А» загальною площею 39,8 кв. м по вул. Микулинецькій, 40, в м Тернополі.
Заявник стверджує, що  підставою для перегляду судового рішення у справі № 7/86-1298 за нововиявленими обставинами визнано факт фальшивості покладених в його основу доказів, що встановлено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2018 у справі № 607/5641/18 (залишеною без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14.11.2018), згідно з якою колишнього директора ТОВ «Аско» ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 364-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, вказаною ухвалою встановлено факт підроблення договору про спільну діяльність від 01.09.1998, укладеного між позивачем ТОВ «Аско» і АТЗТ «Автотехсервіс» і додатку № 1 до цього договору, а також використання підробленого витягу із неіснуючого рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №88 від 29.01.2003 «Про оформлення права власності на приміщення, будівлі та споруди», яким вирішено оформити право власності вже за АТЗТ «Автотехсервіс» та видати свідоцтво.
Задовольняючи позов, апеляційний господарський суд у справі № 7/86-1298 вказав, що з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, на якій розташоване спірна АЗС, перебуває в постійному користуванні на підставі Державного акта від 11.05.1994 №12 у ОП «Тернопільська СТО і ремонту автомашин №2», правонаступником якої є ТОВ «Аско», що встановлено рішеннями Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2009 у справі № 6/88-1627, від 11.04.2013 у справі № 6/7/921/39/13. Дозвіл на реконструкцію існуючої АЗС міг отримати лише власник (користувач) земельної ділянки, яким є ТОВ «Аско», або інша особа, яка отримала дозвіл такого власника (користувача), проте докази надання такого дозволу ТОВ «Аско» в матеріалах справи відсутні. Інших реконструкцій чи нових будівництв цієї та інших АЗС на території земельної ділянки за адресою вул. Микулинецькій, 40 (постійний користувач тільки ТОВ «Аско») не відбувалось. Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2003 виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 88 на підставі заяви директора ТОВ «Аско» Андрійчука Т.Д. від 19.12.2002 про оформлення права власності на реконструйовану АЗС потужністю 250 заправок на добу за ТОВ «Аско». За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що єдиним законним власником будівлі, збудованої на підставі дозволу на будівництво, наданого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 941 від 18.10.1995 та прийнятої в експлуатацію актом державної комісії, затвердженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 17.08.1998 №947 є ТОВ «Аско». 
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.08.2019 у справі № 4/40/5022-387/2012 заяву задоволено. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.08.2012 року у справі № 4/40/5022-387/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско» задоволено. Визнано недійсним рішення Тернопільської міської ради  № 6/8/61 від 19.05.2011 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,25 га для обслуговування та реконструкції АЗС з магазином супутніх товарів з влаштуванням АГЗП, автомийки та прибудови побутових приміщень до операторної за адресою вул. Микулинецька, 40, ПрАТ «Автотехсервіс» та № 6/14/33 від 30.09.2011 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2475 га за адресою вул. Микулинецька, 40, ПрАТ «Автотехсервіс», а також договір оренди землі від 28.11.2011, укладений між Тернопільською міською радою та ПрАТ «Автотехсервіс».
Також присуджено до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірні приміщення автозаправної станції загальною площею 39,8 кв. м  по вул. Микулинецькій, 40 у м Тернополі перебувають у власності ТОВ «Аско» та знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні заявника на підставі Державного акту №12 від 11.05.1994, про що зазначено у рішенні по справі № 7/86-1298, яке набрало законної сили відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року та слугувало підставою для звернення заявника/позивача до суду із заявою про перегляд рішення від 02.08.2012 року у справі № 4/40/5022-387/2012 за нововиявленими обставинами. Відтак, Тернопільською міською радою прийнято спірні рішення № 6/8/61 від 19.05.2011 та № 6/14/33 від 30.09.2011 без врахування вищевказаних обставин, без припинення у ТОВ «Аско» права користування частиною земельної ділянки, на якій розташована АЗС, у визначеному Законом порядку, а тому, ці рішення міської ради є незаконними, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними, а заявлені щодо них позовні вимоги підлягають до задоволення.
Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотехсервіс» звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Аско» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 02 серпня 2012 року у справі № 4/40/5022-387/2012.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, які полягають в тому, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення виходив з положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка передбачає, що державна реєстрація прав проводить на підставі, правовстановлюючих документів, в т. ч. за рішенням судів, що набрали законної сили. Однак, апелянт зазначає, що станом на час ухвалення рішення суду від 02.08.2012 року у даній справі, право власності на спірне майно було та залишилось зареєстрованим за ПрАТ «Автотехсервіс», правонаступником якого є ТОВ «Автотехсервіс». Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 178649732 від 23.08.2019.
Апелянт стверджує, що наявність у особи правовстановлюючого документу (рішення суду про визнання права власності) на нерухоме майно, не зумовлює виникнення у відповідної особи права власності на таке майно, відтак, на думку апелянта, судом було неправильно застосовано норми матеріального права, що зумовило прийняти неправомірне рішення.
Позивачем на апеляційну скаргу відповідача-2, 08.11.2019 року, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує доводи апелянта зазначаючи, що предметом спору у даній справі є захист порушених земельних прав позивача, як законного землекористувача земельною ділянкою, частина якої на підставі оскаржених рішень та договору, без дотримання процедури вилучення земельної ділянки згідно із п. 9 ст. 123 Земельного Кодексу України та на підставі сфальсифікованих документів, передана відповідачем-1 в оренду відповідачу-2.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу, суду апеляційної інстанції, на те, що відмовляючи рішенням від 02.08.2012 року у задоволенні позовних вимог позивача, місцевий господарський суд виходив з того, що для вилучення земельної ділянки у позивача на користь апелянта/відповідача-2 не потребувалось в силу положень ст. 120 Земельного Кодексу України у зв`язку з набуттям відповідача-2 права власності на розташовану на цій ділянці будівлю АЗС, при цьому, як на єдину підставу для такого висновку суд зіслався на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2012 у справі № 7/86-1298, яким досліджувався факт правомірності набуття ПрАТ «Автотехсервіс» права власності на будівлю АЗС і це рішення суду прийняте, як преюдиційне у справі № 4/40/5022-387/2012. Оскільки рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2012 у справі № 7/86-1298 було скасоване постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року, якою задоволено заяву ТОВ «Аско» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення у справі № 7/86-1298, то місцевий господарський суд своїм рішенням від 14.08.2019 у справі № 4/40/5022-387/2012 правомірно задоволив заяву позивача про перегляд рішення суду від 02.08.2012 року у даній справі, прийнявши нове рішення яким позов ТОВ «Аско» задоволив.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 4/40/5022-387/2012 розподілено до розгляду судді - доповідачу Данко Л.С. та введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С.

З підстав зазначених в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехсервіс» та розгляд апеляційної скарги ухвалою суду від 12.11.2019 року призначено в судовому засіданні на 26.11.2019 року.
20.11.2019 на адресу суду апеляційної інстанції апелянтом подано заяву б/н від 20.11.2019 (вх. № ЗАГС 01-04/7002/19) про розгляд справи призначеної на 26.11.2019 в режимі відеоконференції.
У зв`язку з необхідністю розгляду заяви б/н від 20.11.2019 (вх. № ЗАГС 01-04/7002/19) про розгляд справи призначеної на 26.11.2019 в режимі відеоконференції, розпорядженням керівника апарату суду, у зв`язку з перебуванням у відпустці членів колегії - суддів Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С., призначено проведення автоматизованої зміни складу колегії суддів у справі № 4/40/5022-387/2012.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2019 року справу № 4/40/5022-387/2012 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Данко Л.С., суддів Желіка М.Б. та Мирутенка О.Л.
З підстав зазначених в ухвалах суду від 26.11.2019 та від 17.12.2019 розгляд даної справи відкладався, зокрема, ухвалою суду від 17.12.2019 розгляд даної справи було відкладено на 21.01.2020 року.
В судове засідання, яке відбулося 21.01.2020 в режимі відеоконференцзв`язку, представник апелянта/відповідача-2 не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, не зважаючи на те, що апелянт був повідомлений 26.12.2019 року про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомленні про вручення поштового відправлення за трек-номером 7901010739058. В апеляційній скарзі останній просить апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції від 14.08.2019 року скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТО/В «Аско» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 02 серпня 2012 року у справі № 4/40/5022-387/2012.
Від позивача представник не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, хоча позивач був повідомлений 02.01.2020 року про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомленні про вручення поштового відправлення за трек-номером 7901010739031. У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити  у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду від 14.08.2019 року  залишити без змін.
Відповідач-1 явку уповноваженого представника в судове засідання не направив, відзиву на апеляційну скаргу не подав, про причини не прибуття суд не повідомив, хоча відповідач-1 був повідомлений 26.12.2019 року про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомленні про вручення поштового відправлення за трек-номером 7901010739040.
Згідно з положенням частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:
-          день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт3);
-          день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);
-          день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).
Порядок відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «Вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку). 
Рекомендовані поштові відправлення, у т.ч. рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.
Поштові відправлення повертаються  об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.
Колегія суду, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшла висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжиття заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог  Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія Західного апеляційного господарського суду  вважає, що факт неприбуття повноважних представників у судове засідання, які були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду даної справи не є перешкодою для розгляду даної справи по суті, оскільки неприбуття у судове засідання представників сторін залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб`єктивний характер та не є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою кореспонденції (рекомендованого поштового відправлення). 
При цьому, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на  доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Всі ухвали Західного апеляційного господарського суду у справі № 4/40/5022-387/2012 були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень у встановленому законом порядку та строки. 
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). 
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення позивача, які зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права зазначає наступне:
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, в провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа № 6/88-1627 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско» до Тернопільської міської ради про визнання недійсним рішення Тернопільської міської ради № 4/18/44 від 14.02.2006, яким рада визнала таким, що втратив чинність Державний акт серії ТР №12 від 11.05.1994 про право Тернопільської СТО №2 на постійне користування земельною ділянкою площею 13067,81 кв. м по вул . Микулинецька, 40 у м Тернополі; вилучила цю земельну ділянку у  СТО №2 та надала її в оренду ТОВ «Аско» як правонаступнику СТО №2.
За результатами розгляду даної справи Господарським судом Тернопільської області 26.10.2009 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено: визнано недійсним рішення вісімнадцятої сесії Тернопільської міської ради четвертого скликання №4/18/44 від 14.02.2006 (із змінами згідно рішення від 18.03.2008  №5/16/120); визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Аско" (вул. Микулинецька, 40, м Тернопіль, код 05482788)  право постійного користування земельною ділянкою площею 13067,81 кв. м за адресою: м Тернопіль, вул. Микулинецька, 40.
Вказаним судовим рішенням встановлено наступні обставини: 
- на підставі рішення Тернопільської міської Ради народних депутатів від 08.02.1994  №87 Станції технічного обслуговування - 2 (м Тернопіль, вул. Микулинецька, 40) видано Державний акт на право постійного користування землею серії ТР №12 від 11.05.1994, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №12 та, відповідно до якого Станції технічного обслуговування - 2 надано у постійне користування земельну ділянку, площею 13439,81 кв. м, в межах згідно з планом землекористування;
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Аско" є правонаступником Тернопільської СТО № 2, яка в свою чергу була власником приміщень по вул. Микулинецька, 40, в м. Тернополі.
Правонаступництво відбулось за рішенням засновників, шляхом викупу Орендного підприємства Тернопільської СТО №2 в процесі його приватизації і торкалось переходу права постійного користування земельною ділянкою по вул. Микулинецька, 40, у м. Тернополі, яка належала СТО №2 згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії ТР №12 від 11.05.1994.
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.10.2009 року у справі № 6/88-1627 Тернопільською міською радою не оскаржувалось та набрало законної сили у порядку ст. 85 (чинної станом на той час редакції) ГПК України.
Окрім того, в матеріалах справи № 4/40/5022-387/2012 міститься рішення Виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 88 від 29.01.2003 р., яким вирішено оформити право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско» на будівлю автозаправної станції загальною площею 39,8 кв. м за адресою: вул. Микулинецька, 40, а також видати свідоцтво. 
В подальшому ТОВ «Аско» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на будівлю автозаправної станції загальною площею 39,8 кв. м по вул. Микулинецька, 40, однак, за результатами розгляду такої заяви реєстратором Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» було прийнято рішення №76 від 30.07.2010 про відмову в реєстрації згідно п. п. 3.3., 3.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 18.02.2002 за №157/6445) у зв`язку з тим, що дана будівля автозаправочної станції по вул. Микулинецька, 40 вже зареєстрована за Акціонерним товариством закритого типу «Автотехсервіс» на підставі рішення Тернопільської міської ради №88 від 29.01.2003.
Судом також встановлено та вбачається з позовної заяви, що до останньої було додано копію винесеної 15.09.2010 заступником прокурора Тернопільської області постанови про порушення кримінальної справи стосовно службових осіб акціонерного товариства закритого типу «Автотехсервіс» за ознаками злочину передбаченого  ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.
У відповідь на звернення ТОВ «Аско» від 30.03.2011 року за №18, Прокурором м Тернополя у листі № 90-3785 вих 11 від 13.04.2011 повідомлено, що в ході досудового слідства по кримінальній справі №1681318 встановлено, що витяг з рішення ВК ТМР від 29.01.2003 № 88, де вказано «Оформити право власності за АТЗТ «Автотехсервіс» підроблений», що підтверджується оригіналом даного рішення. Однак, під час проведення досудового слідства по вищевказаній кримінальній справі не здобуто доказів того, що витяг з  рішення ВК ТМР від 29.01.2003 № 88 підроблений саме службовими особами ТОВ «Автотехсервіс», а тому дії невстановлених слідством осіб перекваліфіковано за ч. 2 ст. 366 КК України на ст. 358 КК України і відповідно до ст. 112 КПК України за підслідністю надіслано в Тернопільський МВ УМВС України для проведення досудового слідства.
Рішенням № 6/8/61 від 19.05.2011 року Тернопільської міської ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування та реконструкції АЗС з магазином супутніх товарів з влаштуванням АГЗП, автомийки та прибудови побутових приміщень до операторної за адресою вул. Микулинецька, 40, ПрАТ «Автотехсервіс» вирішено дати дозвіл Приватному  акціонерному товариству «Автотехсервіс» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування та реконструкції АЗС з магазином супутніх товарів з влаштуванням АГЗП, автомийки та прибудови побутових приміщень до операторної за адресою вул. Микулинецька, 40.
В подальшому, рішенням № 6/14/33 від 30.09.2011 року Тернопільської міської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2475 га за адресою вул. Микулинецька,  40, ПрАТ «Автотехсервіс» вирішено:
1. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2475 га для обслуговування та реконструкції АЗС з магазином супутніх товарів з влаштуванням АГЗП, автомийки та прибудови побутових приміщень до операторної за адресою вул. Микулинецька, 40, ПрАТ «Автотехсервіс».
2. Надати Приватному акціонерному товариству «Автотехсервіс» (ідентифікаційний код 23588912) в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,2475 га для обслуговування та реконструкції АЗС з магазином супутніх товарів з влаштуванням АГЗП, автомийки та прибудови побутових приміщень до операторної за адресою вул. Микулинецька, 40.
3. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Автотехсервіс» оформити в місячний термін договір оренди.
На підставі вищевказаного рішення Тернопільської міської ради № 6/14/33 від 30.09.2011, між Тернопільською міською радою (орендодавцем) та Приватним акціонерним товариством «Автотехсервіс» (орендарем) 28.11.2011 року було укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту, зв`язку енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться у м Тернополі по вул. Микулинецька, 40 (п. 1 договору)(том І, а. с. 21-24).
Відповідно до пунктів 2-4 правочину в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2475 га, в тому числі землі, які використовуються в комерційних цілях, разом з об`єктом - будівлею автозаправочної станції та інженерними мережами - водопроводом, електрокабелями, магістральною лінією телефонного зв`язку, побутовою каналізацією, лінією зовнішнього освітлення(п. 3 договору оренди).
У п. 4 договору сторони обумовили, що земельна ділянка передається в оренду разом з об`єктом, зазначеним в п. 3.
Договір укладено терміном на п`ять років - по 30.09.2016. 
Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів  до закінчення  строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).
Згідно п. 15 правочину та вищезгаданих рішень ради земельна ділянка передається в оренду для обслуговування та реконструкції АЗС з магазином супутніх товарів з влаштуванням АГЗП, автомийки та прибудови побутових приміщень до операторної.
13.03.2012 року Управління Держкомзему у місті Тернополі Головного управління Держкомзему у Тернопільській області звернулось на адресу міського голови міста Тернополя із клопотанням  № 1062/08/03 про приведення у відповідність із земельним законодавством прийнятого рішення сесії з питань регулювання земельних відносин. У вказаному клопотанні Управлінням Держкомзему зазначено, що за результатами  проведеної перевірки додержання вимог земельного законодавства з`ясовано, що рішення № 6/8/61 від 19.05.2011 та № 6/14/33 від 30.09.2011 прийняті з  порушенням  ст. ст. 19, 123, 149 ЗК України. А відтак, у відповідності до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» просило вказані рішення привести у відповідність до вимог земельного законодавства та поінформувати про це управління Держкомзему у м Тернополі.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області 09.04.2012 у справі № 7/86-1289 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско» до відповідача 1 - Приватного акціонерного товариства «Автотехсервіс», відповідача 2 - Виконавчого комітету Тернопільської міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на будівлю автозаправочної станції під літ «А» загальною площею 39,8 кв. м. по вул. Микулинецька, 40, в м Тернополі за ТОВ «Аско» в позові відмовлено.
Вищезазначене рішення мотивовано наступним:
влаштування контейнерної заправки та реконструкція АЗС по вул. Микулинецькій, 40 здійснювалася за кошти АТЗТ «Автотехсервіс» та на земельній ділянці за погодженням власника землі (міська рада делегувала виконавчому комітету повноваження у галузі будівництва) та землекористувача - ТОВ «Аско», в якого земельна ділянка по вул. Микулинецькій, 40 перебуває в постійному користуванні на підставі державного акту виданого відповідно до рішення міської ради від 08.02.1994 №87 Станції технічного обслуговування-2, правонаступником якої є товариство (п 3.3 Статуту);
рішенням виконавчого комітету від 13.01.2000 № 12 «Про надання дозволу на реконструкцію автозаправочної станції» дозволено АТЗТ «Автотехсервіс» провести реконструкцію автозаправочної станції в межах закріпленої земельної ділянки за адресою вул. Микулинецька, 40, та зобов`язано проектну документацію на реконструкцію АЗС погодити в управлінні містобудування та архітектури, отримати в інспекції державного архітектурно - будівельного контролю дозвіл на виконання робіт, та після завершення робіт здати об`єкт в експлуатацію;
розпорядженням міського голови від 06.03.2000 №206 «Про затвердження акту обстеження земельної ділянки» затверджено акт обстеження земельної ділянки під реконструкцію існуючої АЗС на стаціонарну АЗС потужністю 250 заправок на добу  по вул. Микулинецькій,40 в м Тернополі;
дозвіл на виконання будівельних робіт виданий інспекцією від 12.06.2000 АТЗТ «Автотехсервіс» на виконання робіт по реконструкції існуючої АЗС відповідно до затвердженої 27.03.2000 проектної документації;
договір довгострокової оренди від 30.09.2000 укладений між ТОВ «Аско» в особі директора Андрійчук Т.Д. (Орендодавець) та АТЗТ «Автотехсервіс» в особі директора Богайчук Б.І.(Орендар), відповідно до якого Орендодавець передає для облаштування АЗС площадку площею 1000 кв. м. по вул. Микулинецька, 40, та не втручається в господарську діяльність Орендаря, а Орендар зобов`язується сплачувати щомісячно до 5 числа місяця за звітним 2280,00 грн орендної плати, строк дії договору до 30.09.2010. Даний договір підтверджує, що АТЗТ «Автотехсервіс» викупило частку ТОВ «Аско», оскільки однією з умов договору про спільну діяльність була безоплатна передача земельної ділянки під влаштування АЗС та здійснювати контроль за діяльністю АТЗТ «Автотехсервіс» в рамках договору;
акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта  в експлуатацію від червня 2001 року - реконструкція існуючої автозаправочної станції потужністю 250 заправок на добу, складається з операторської з магазином супутніх товарів, загальна площа - 39,8 кв. м. ( забудовник АТЗТ «Автотехсервіс»);
рішення виконавчого комітету від 08.08.2001 №1002 «Про затвердження акту державної технічної комісії», яким затверджено Акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта автозаправочної станції потужністю 250 заправок на добу, по вул. Микулинецькій, здійснену АТЗТ «Автотехсервіс» (ідентифікаційний код 23588912) на підставі рішення виконавчого комітету від 13.01.2000 №12;
29.01.2003 виконавчий комітет Тернопільської міської ради прийняв рішення №88 про оформлення права власності на будівлю автозаправної станції загальною площею 39,8 кв. м. по вул. Микулинецькій, 40 в м Тернопіль за АТЗТ «Автотехсервіс».
Не погоджуючись з рішеннями Тернопільської міської ради  № 6/8/61 від 19.05.2011,   № 6/14/33 від 30.09.2011 та укладеним на їх підставі договором оренди земельної ділянки від 28.11.2011 позивач звернувся 17 травня 2012 року до господарського суду з позовними вимогами (том І, а.с. 1-14) про визнання недійсними вказаних рішень та договору оренди землі, оскільки прийняття цих рішень та укладення такого договору мало місце без дотримання процедури вилучення земельної ділянки згідно п. 9 ст. 123 ЗК України, а також посилаючись при цьому на те, що ПрАТ «Автотехсервіс» оформило право власності на будівлю АЗС на підставі сфальсифікованого рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №88 від 29.01.2003, таким чином незаконно набувши право власності на будівлю АЗС, а Тернопільська міська рада прийняла спірні рішення всупереч вимогам ухвал Господарського суду Тернопільської області від 05.08.2010 та від 13.04.2012 у справі № 7/86-1298 - забороні вчиняти будь-які дії щодо будівлі автозаправної станції загальною площею 39,8 кв. м. за адресою вул. Микулинецька, 40, за період з 05.08.2010 до 13.04.2012.
Посилаючись на встановлену рішенням суду від 09.04.2012 у справі № 7/86-1298 обставину правомірності перебування автозаправної станції площею 39,8 кв. м по вул. Микулинецькій, 40, в м. Тернопіль у власності  ПрАТ «Автотехсервіс» та дослідження судом в межах справи № 7/86-1298 факту правомірності набуття такого права ПрАТ «Автотехсервіс», оцінюючи дану обставину як преюдиційну,  враховуючи положення ч. ч. 1 - 2 ст. 116, 120, п 9 ст. 123, 124 Земельного кодексу України, рішенням суду від 02.08.2012 у справі № 4/40/5022-387/2012 відмовлено у задоволенні позову, зазначаючи що при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без «оформлення» припинення права будь-якими актами та документами, а тому вилучення спірної земельної ділянки у ТОВ "Аско" для надання у користування її іншій особі - ПрАТ «Автотехсервіс» не потребувалось, а відтак безпідставним є посилання позивача на незаконність постановлених Тернопільською міською радою рішень, та укладеного на їх підставі договору оренди землі. 
Також, у рішенні від 02.08.2012 року у справі № 4/40/5022-387/2012 судом, серед іншого зазначено, що посилання позивача на те, що ПрАТ «Автотехсервіс» оформило право власності на АЗС на підставі сфальсифікованого рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 88 від 29.01.2003, до уваги судом не приймаються. Оскільки обов`язковими для господарського суду при вирішені спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені, є вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили та рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору (ст. 35 чинної станом на той час редакції ГПК України), а подані позивачем на підтвердження вчинення фальсифікації копія постанови про порушення кримінальної справи від 15.09.2010 та копії листів прокуратури м Тернополя № 90-3785вих-11 від 13.04.2011, № 94-123/12 від 15.03.2012 не є належними та допустимими доказами у відповідності до ст. ст. 33, 34 ГПК України, а відтак відсутні підстави вважати оформлене право власності на будівлю автозаправної станції загальною площею 39,8 кв. м по вул. Микулинецькій, 40, в м. Тернопіль за АТЗТ «Автотехсервіс» спірним.
Вказане рішення місцевого суду позивач і просить переглянути за нововиявленими обставинами.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши викладене у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку апеляційну скаргу задоволити, рішення місцевого господарського суду від 14.08.2019 року у справі № 4/40/5022-387/2012 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Аско» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Тернопільської області від 02 серпня 2012 року у справі № 4/40/5022-387/2012, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 320 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Як вже зазначалось, підставою для ухвалення рішення від 02.08.2012 у справі № 4/40/5022-387/2012 про відмову ТОВ «Аско» у задоволенні позову стала та обставина, що рішенням суду у іншій справі, а саме: № 7/86-1298 встановлено та досліджено факт правомірного набуття іншою юридичною особою  - ПрАТ «Автотехсервіс» права власності на будівлю автозаправної станції та автоматичного припинення у ТОВ «Аско» права користування частиною земельної ділянки (на якій це майно знаходиться), внаслідок чого не потребується вилучення цієї земельної ділянки у позивача, а відтак і відсутність підстав вважати незаконними спірні у даній справі рішення.  
Однак, постановою Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у згаданій справі № 7/86-1298 визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аско» право власності на будівлю автозаправної станції під літерою «А» загальною площею 39,8 кв. м по вул. Микулинецькій, 40, в м.  Тернополі.
Саме на ухвалення апеляційним господарським судом постанови від 23.05.2019  у справі № 7/86-1298 та встановлені в ній обставини заявник посилається, як на нововиявлену обставину відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України.
Місцевий господарським судом приймаючи рішення 14.08.2019 у справі № 4/40/5022-387/2012 також прийшов до висновку, що спірні приміщення автозаправної станції загальною площею 39,8 кв. м  по вул. Микулинецькій, 40, у м. Тернополі перебувають у власності ТОВ «Аско» та знаходиться на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні заявника на підставі Державного акту №12 від 11.05.1994, про що зазначено у рішенні по справі № 7/86-1298, яке набрало законної сили відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року та слугувало підставою для звернення заявника/позивача до суду із заявою про перегляд рішення від 02.08.2012 року у справі № 4/40/5022-387/2012 за нововиявленими обставинами. Відтак, Тернопільською міською радою прийнято спірні рішення № 6/8/61 від 19.05.2011 та № 6/14/33 від 30.09.2011 без врахування вищевказаних обставин, без припинення у ТОВ «Аско» права користування частиною земельної ділянки, на якій розташована АЗС, у визначеному Законом порядку, а тому, ці рішення міської ради є незаконними, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними, а заявлені щодо них позовні вимоги підлягають до задоволення.
Однак, судовою колегією встановлено та вбачається з наявної в матеріалах справи долученої апелянтом/відповідачем-2 копії постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.11.2019 по справі №  7/86-1298, якою скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року у справі № 7/86-1298 та ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.02.2019 у справі № 7/86-1298 залишено в силі.
Скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції від 23.05.2019 року у справі № 7/86-1298, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції, як на нововиявлену обставину послався на встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2018 у справі №        607/5641/18 обставини стосовно фальшивості договору про спільну діяльність від 01.09.1998 і додатку до нього, оформлення права власності за АТЗТ «Автотехсервіс» на підставі недіючого договору про спільну діяльність від 01.09.1998 і додатку до нього, із використанням підробленого витягу із неіснуючого рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №        88 від 29.01.2003 «Про оформлення права власності на приміщення, будівлі та споруди», однак, апеляційний господарський суд припустився порушення приписів частини шостої  статті 75 ГПК України. Визнавши вказані вище обставини встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2018 у справі №    607/5641/18 підставою для перегляду рішення від 09.04.2012 за нововиявленими обставинами, оскільки, суд апеляційної інстанції фактично вдався до нової переоцінки доказів у справі, чим припустився порушення приписів  статті 320 ГПК України.
Враховуючи викладене вище, вказані заявником обставини не можна вважати нововиявленими обставинами, у розумінні  статті 320 ГПК України, а тому такі, в даному випадку, не можуть бути підставою для перегляду прийнятого у цій справі рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.04.2012. З огляду на це місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив заявнику у задоволенні його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
З урахуванням вищенаведених обставин, а саме прийняття Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанови від 28.11.2019 по справі №  7/86-1298, якою скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року у справі № 7/86-1298, яка була покладена в основу прийнятого місцевим господарським судом рішення від 14.08.2019 року у справі № 4/40/5022-387/2012, судова колегія приходить до висновку, що підстави для перегляду рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.08.2012 року за нововиявленими обставинами відсутні.
Згідно ч.ч. 1, 2  ст. 320 ГПК України, рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами з наступних підстав: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;  2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;  3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 2  Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.
Таким чином, нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.
Водночас нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. (ч. 4  ст. 320 Господарського процесуального кодексу України).
Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи. Подання нових доказів і посилання на обставини, які існували на час розгляду, але про які не повідомляла сторона, не є нововиявленими обставинами. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.09.2018р. у справі №924/160/16.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.
Окрім того, судовою колегією встановлено, що станом на час ухвалення рішення суду від 02.08.2012 року у даній справі, право власності на спірне майно зареєстроване за ПрАТ «Автотехсервіс», правонаступником якого є ТОВ «Автотехсервіс», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 178649732 від 23.08.2019.
Відповідно до ч. 1  ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 3  ст. 325 ГПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско» про перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.08.2012 за нововиявленими обставинами у справі № 4/40/5022-387/2012  відмовити, рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.08.2019 у справі № 4/40/5022-387/2012 скасувати з тих підстав, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду прийнято постанову від 28.11.2019 по справі №  7/86-1298, якою скасовано постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 року у справі № 7/86-1298, яка була покладена в основу прийнятого місцевим господарським судом рішення від 14.08.2019 року у справі № 4/40/5022-387/2012.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги в сумі 2414,25 грн необхідно покласти на позивача відповідно до положень ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282, 283, 284, 325 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу задоволити.
2.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 серпня 2019 року у справі № 4/40/5022-387/2012 скасувати та прийняти нове рішення.
3.          У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аско» про перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.08.2012 за нововиявленими обставинами у справі №4/40/5022-387/2012  відмовити.
4.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.08.2012 у справі № 4/40/5022-387/2012 залишити в силі.
5.          Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку в сумі 2414,25 грн покласти на позивача.
6.          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
7.          Матеріали справи повернути в Господарський суд Тернопільської області.  

Повний текст постанови складено та підписано 27.01.2020 року.

Головуючий суддя                                                                       Л.С.Данко 
                    
                    Суддя                                                                        М.Б.Желік
       
                    Суддя                                                                        О.Л.Мирутенко