Справа № 466/1079/18                                Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б. 
Провадження № 22-ц/811/923/18                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 5

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       20 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.,
секретаря Жукровської Х.І. 
        з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представників відповідача Дацько М.В. , Тильчика В.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2018 року у складі судді Глинської Д.Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» про визнання майнових прав на квартиру,- 
встановила:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Ірокс» (далі - ПрАТ «Ірокс», відповідач) про визнання майнових прав на квартиру.
В обґрунтування вимог зазначав, що 02 липня 2014 року ОСОБА_5 та ПрАТ «Ірокс» уклали Договір № 030/12 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (надалі Попередній договір) та Договір № 30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва (надалі Договір).
За цими договорами замовник оплачує вартість об`єкта незавершеного будівництва та вартість будівельно-монтажних робіт об`єкта незавершеного будівництва - двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , а підрядник зобов`язується закінчити виконання будівельно-монтажних робіт та передати об`єкт завершеного будівництва у власність замовника. Договірна вартість будівництва квартири складала 425088,00 грн., в тому числі 15000,00 грн. за Попереднім договором та 410088,00 грн. за Договором.
За вихідним № 920 від 19 серпня 2016 року ПрАТ «Ірокс» направив ОСОБА_5 повідомлення про доплату протягом семи днів додаткової площі квартири згідно даних БТІ в розмірі 140484,00 грн. з розрахунку 13800,00 грн. за 1 метр квадратний.
23 серпня 2016 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «Ірокс» внесені зміни до Договору № 030/12 та Договору №30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 02 липня 2014 року, згідно яких номер квартири 440 змінено на номер 432.
01 вересня 2016 року між замовником ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та підрядником - ПрАТ «Ірокс» укладені зміни до Договорів № 030/12 та № 30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 02 липня 2014 року.
Згідно із вищевказаними змінами замість ОСОБА_5 стороною по Договору виступає ОСОБА_1 , якому переходять усі права та обов`язки по Договору № 030/12 купівлі-продажу та № 30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 02 липня 2014 року в повному обсязі.
01 вересня 2016 року він оплатив банківським переказом встановлену відповідачем в односторонньому порядку вартість додаткової площі квартири АДРЕСА_2 в розмірі 142520,00 грн.
24 лютого 2017 року відповідач видав довідку про 100% оплату вартості квартири АДРЕСА_2 загальною площею 76,6 кв. м. у розмірі 567611,20 грн.
У березні 2017 року він дізнався, що Департамент Державної архітектурно- будівельної інспекції у Львівській області ще 28 вересня 2015 року зареєстрував «Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації» четвертої черги (секції 11,12) багатоквартирного житлового будинку у АДРЕСА_2 , яка внесена до Єдиного державного реєстру зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації за № ЛВ 1431152732079.
Відповідач не повідомляв йому про здачу четвертої черги будівництва в експлуатацію, не передавав технічний паспорт на квартиру та не повідомляв у відповідності із п. 2.2 Договору про зміну вартості квадратного метра квартири станом на час здачі 4-ї черги будівництва в експлуатацію. 
Вважає, що вартість додаткової площі квартири 10,18 кв.м. повинна оплачуватись за ціною 6400,00 грн. за 1 кв.м., що становить 65152,00 грн. Отже, він переплатив вартість додаткової площі квартири в сумі 77 368 грн.
За його замовленням ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 09 листопада 2017 року видав технічний паспорт на квартиру № АДРЕСА_2 .
15 грудня 2017 року він направив відповідачу лист про підписання акта передачі-прийому об`єкта інвестування - квартири АДРЕСА_2 загальною площею 76,6 кв.м., однак відповіді не отримав.
Він повністю виконав свої зобов`язання по Договору, провів у квартирі оздоблювальні роботи, встановив необхідне для проживання обладнання і проживає разом із сім`єю у квартирі.
Відповідач не оформляє та не підписує акт прийому-передачі квартири, що свідчить про невизнання відповідачем майнових прав на об`єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_2 до здачі четвертої черги будівництва будинку в експлуатацію та права власності на квартиру після здачі вказаної черги будівництва в експлуатацію. Отже, у нього відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує набуття у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування, необхідний для реєстрації права власності на квартиру № АДРЕСА_2 .
Вважає, що його права порушені, тому звернувся до суду з вказаним позовом.
Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2018 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Ірокс» (м. Львів, вул. Буйка,17а, ЄДРПОУ 23958651) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) суму переплачених коштів у розмірі 77368 грн.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Ірокс» (м. Львів, вул. Буйка,17а, ЄДРПОУ 23958651) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 5676,11 грн. витрат по оплаті судового збору.
Рішення суду оскаржив відповідач ПрАТ «ІРОКС», з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає таким, що ухвалене на підставі неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.
Звертає увагу на те, що майнові права є відмінними від права власності. Визнання майнових прав є можливим тільки до моменту введення об`єкта в експлуатацію, при цьому інспекція ДАБК у Львівській області вже зареєструвала Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ЛВ 143152732079 (11-12 секції) за адресою АДРЕСА_2 .
Покликається на те, що згідно із умовами договору про переуступку прав вимоги до позивача переходили всі права та обов`язки первісного контрагента ОСОБА_5 щодо купівлі-продажу незавершеного будівництва та підряду будівництва від 02.07.2014 року, а ПрАТ «Ірокс» зобов`язувався передати позивачу саме майно, квартиру АДРЕСА_2 , а не майнові права.
Що стосується вимоги про повернення зайво сплачених коштів в сумі 77368,00 грн., звертає увагу, що листом від 19.08.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про необхідність доплатити 10,18 кв.м. за ціною 13800 грн. за м.кв., що разом складало 140484,00 грн. 01.09.2016 року позивач ОСОБА_1 оплатив повну вартість доплати, відтак визнав таке зобов`язання.
Дані правовідносини щодо підвищення ціни за м.кв. відповідають п.п. 2.2, 2.9 договору № 30/12 підряду будівництва від 02.07.2014 року.
Вважає, що підрядник мав право на збільшення ціни за 1 м.кв. відповідно до п 2.1, п. 2.2 вказаного договору, замовник був належним чином повідомлений, не відмовився від змін до договору щодо збільшення ціни, отже правомірно здійснив доплату за збільшення ціни за 10,18 м.кв. відповідно до квитанції від 01.09.2016 року на суму 142520,00 грн.
Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2018 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Судові витрати покласти на позивача.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача Дацько М.В. та Тильчика В.П. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що позивач виконав свої грошові зобов`язання за договором, повністю сплативши вартість об`єкта будівництва, установлену цим договором, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва, проте відповідач, в порушення вимог вказаного договору, не передав об`єкт інвестування у власність замовника та не здійснив оформлення права власності на належний замовнику об`єкт. У позивача відсутні документи на майно, акт приймання-передачі квартири, а також оригінали документів, які необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру, відтак останній позбавлений права ставити вимогу про визнання права власності на майно.
Крім цього, суд прийшов висновку, що ОСОБА_1 повинен був доплатити за перевищену фактичну площу квартири у сумі 6400 грн. за 1кв.м., тобто 65152 грн., відтак позивач переплатив вартість додаткової площі квартири у розмірі 77368 грн.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та відповідно до ст. 367 ЦПК України виходить із наступного.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. 
Звернувшись в суд з позовом про визнання майнових прав, позивач в силу вимог статті 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх вимог.
В силу ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. 
Судом першої інстанції встановлено, що 02 липня 2014 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «Ірокс» укладено Договір № 030/12 купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва та Договір № 30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва.
Відповідно до п.1.1 Договору 30/12 від 02.07.2014 року у порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник оплачує вартість будівельно - монтажних робіт необхідних для завершення будівництва «Об`єкта» підрядником.
Згідно із п.1.2 Договору №30/12 від 02.07.2014 року за цим договором замовник отримує право власності на «Об`єкт» (завершене будівництво) лише за умови виконання ним своїх зобов`язань по даному Договору у повному обсязі.
Пунктом 1.3 Договору №30/12 від 02.07.2014 року зазначено характеристика об`єкту інвестування, а саме місцезнаходження: АДРЕСА_1, загальна площа: 66,42кв.м.; 8-й житловий поверх, будинок - цегляний, десятиповерховий.
Договірна вартість будівельно - монтажних робіт становить 410088 грн., що відповідає 64,076 кв.м., в т.ч. ПДВ 20%, що обчислюється з розрахунку вартості 6400грн. за 1кв.м. (п. 2.1 Договору №30/12 від 02.07.2014 року).
Передача об`єкта (завершеного будівництва) замовнику у власність здійснюється шляхом підписання акту прийому-передачі за умови внесення 100% договірної вартості об`єкта (п. 2.11 Договору №30/12 від 02.07.2014 року).
Згідно із п. 4.1.4 Договору №30/12 від 02.07.2014 року підрядник зобов`язується передати об`єкт (завершене будівництво) замовнику по закінченні виконання будівельно - монтажних робіт, вказаних в п.4.1.2 і в «Специфікації» за умов, виконання замовником своїх зобов`язань, які передбачені п.2.5 даного Договору.
Відповідно до п. 7.1 Договору №30/12 від 02.07.2014 року цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
23 серпня 2016 року внесено зміни до Договору №30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 02 липня 2017 року, згідно з якими сторони домовились, зокрема, про наступне: «В пунктах 1.3 статті 1 договору та Додатку №1 до даного Договору, внести зміни, замість цифр та слів «номер квартири АДРЕСА_1» слід читати «номер квартири АДРЕСА_2»; «Замовник зобов`язується здійснити доплату за квадратні метри згідно замірів БТІ для остаточної проплати 2-кімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 76,60 кв .м » .
На виконання умов договору замовником внесено згідно з виставлених підрядником рахунків кошти на загальну суму 410088 грн., що підтверджується квитанціями: від 02 липня 2014 року, №0930320004 від 03 липня 2014 року, №0932610008 від 26 серпня 2014 року, №1453 від 23 вересня 2014 року, №0810110094 від 01 вересня 2016 року.
01 вересня 2016 року внесено зміни до Договору № 030/12 купівлі продажу та № 30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 02 липня 2014 року. Згідно з вищевказаних змін від 01 вересня 2016 року замість сторони по Договору замовник фізична особа - ОСОБА_5 стороною по Договору виступає замовник 2 фізична особа ОСОБА_1 ; замовник фізична особа ОСОБА_5 передає усі свої права та обов`язки по Договору № 030/12 купівлі-продажу та № 30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва від 02 липня 2014 року в повному обсязі замовнику 2 фізичній особі - ОСОБА_1 ; підрядник зараховує в повному обсязі грошові кошти в розмірі 425091,20 грн. 20 коп., які сплачені замовником фізичною особою ОСОБА_5 як оплату за 66,42 кв.м. за 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , здійснену по даному Договору замовником 2 фізичною особою ОСОБА_1 .
В свою чергу, відповідно до п. 2.9 Договору №30/12 від 02 липня 2014 року у випадку, якщо фактична загальна площа об`єкта (завершеного будівництва) згідно даних БТІ перевищує більш, як на 0,5 кв.м. загальну площу об`єкта завершеного будівництва) за цим договором, то відповідна різниця протягом п`яти банківських днів оплачується замовником підряднику за ціною, визначено п.2.1, 2.2 даного Договору.
Згідно із п.2.1 Договору №30/12 від 02 липня 2014 року договірна вартість будівельно - монтажних робіт по даному Договору, за взаємною згодою сторін, що підтверджується відповідним кошторисом, який погоджений сторонами, на момент укладення Договору, становить 410088 грн., що відповідає 64,076 кв.м. в т.ч. ПДВ 20%, що обчислюється з розрахунку вартості 6400 грн. за 1 кв.м.
При цьому, відповідно до п. 2.2. вказаного Договору договірна вартість будівельно-монтажних робіт по даному договору може бути змінена підрядником у випадку виникнення обставин, що суттєво впливають на вартість робіт, вказаних у п. 2.1 даного договору, в тому числі значне зростання вартості будівельних матеріалів та робіт, інфляційних процесів, ухвалення відповідних змін до нормативної та законодавчої бази, рішення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування тощо. При цьому, підрядник письмово повідомляє замовника про такі зміни з визначеними додатковими умовами. Замовник протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення повинен погодитися зі змінами договору, або повідомити про свою відмову. У випадку відмови сторони розривають договір на умовах, визначених згідно даного договору. При відсутності відповіді замовника протягом визначеного терміну, зміни вважаються прийнятими автоматично. З моменту оплати замовником 100% договірної вартості об`єкту п. 2.2. даного договору припиняє свою дію.
19 серпня 2016 року ПрАТ «Ірокс» надіслало на адресу ОСОБА_5 повідомлення №920, з якого вбачається, що згідно з даних БТІ фактична площа квартири перевищує загальну проектну площу на 10,18 кв.м., відповідно до п.2.9 Договору просять здійснити доплату у розмірі 140484 грн. за неоплачені квадратні метри квартири з розрахунку 13800 грн. за 1 метр квадратний.
01 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 оплатив банківським переказом встановлену відповідачем вартість додаткової площі квартири АДРЕСА_2 в розмірі 142520,00 грн.
Згідно із довідкою від 24 лютого 2017 року, яка видана ПрАТ «Ірокс», ОСОБА_1 сплатив 100% вартості об`єкту будівництва, а саме за двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , у розмірі 567 611,20 грн.
З наведених підстав колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 повинен був доплатити за перевищену фактичну площу квартири у сумі 6400 грн. за 1кв.м., тобто 65152 грн., оскільки на виконання п. 2.2 Договору № 30/12 від 02 липня 2014 року ПрАТ «Ірокс» письмово повідомив замовника про зміну договірної вартості будівельно-монтажних робіт, із запропонованими змінами погодився замовник, сплативши встановлену вартість додаткової площі.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Ірокс» на користь ОСОБА_1 суму переплачених коштів у розмірі 77368 грн. необхідно скасувати, з одночасним ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні такої вимоги. 
Разом з тим, звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_1 покликався на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, не надає відповідні документи, у нього відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує набуття у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування, необхідний для реєстрації права власності на квартиру № АДРЕСА_2 .
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових права на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обмежень.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. 
Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону). 
Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 12 листопада 2014 року. (справа № 6-129цс14). 
Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що особа має змогу ставити питання про визнання за нею майнового права на спірну квартиру (право очікування) за умови укладання між сторонами основного договору, на підставі якого буде передаваться новостворене майно (спірна квартира) та за умови сплати позивачем усієї вартості останнього.
Колегія суддів вважає, що на час звернення з позовом до суду позивач виконав свої грошові зобов`язання за договором № 30/12 підряду будівництва (завершення) об`єкта незавершеного будівництва, повністю сплативши вартість об`єкта будівництва, установлену цим договором, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва, проте відповідач ПрАТ «ІРОКС», в порушення вимог пункту 4.1. вказаного договору підряду не передав об`єкт інвестування у власність замовника та не здійснив оформлення права власності на належний замовнику об`єкт.
Відтак, на час розгляду справи в суді першої інстанції у позивача були відсутні документи на майно, акт приймання-передачі квартири, а також оригінали документів, які необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру, відтак він був позбавлений права ставити вимогу про визнання права власності на майно, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним майнових прав на квартиру є обгрнутованими, а оскаржуване рішення законним.
При цьому, акт приймання-передачі квартири № АДРЕСА_2 , складений між ПрАТ «Ірокс» та ОСОБА_1 лише 26.11.2019 року, а саме під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також 09.12.2019 року прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на вказану квартиру, що з врахуванням приписів ст. 367 ЦПК України про межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині. 
В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Часткове задоволення апеляційної скарги, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині, є підставою для перерозподілу судових витрат.
Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із позовними вимогами позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 5676,11 грн., натомість подаючи апеляційну скаргу ПрАТ «Ірокс» сплатило судовий збір в розмірі 9675 грн., що підтверджується квитанцією та платіжним дорученням, відповідно (а.с. 1, 73).
Враховуючи те, що колегія суддів прийшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про повернення переплачених коштів, при цьому залишено в силі рішення в іншій частині, колегія суддів приходить переконання про необхідність саме такого розподілу судових витрат, тобто стягнення з відповідача в користь позивача половини від сплаченого ним судового збору та оплати витрат на професійну правничу допомогу, а також стягнення в користь апелянта ПрАТ «Ірокс» з позивача 1/2 частину сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.        Таким чином, з відповідача ПрАТ «Ірокс» на користь  ОСОБА_1 необхідно стягнути 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2838,05 грн. витрат по оплаті судового збору, а з ОСОБА_1 в користь ПрАТ «Ірокс» стягнути 4837,5 грн. за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,- 
постановила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ІРОКС» - задовольнити частково. 
Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 07 червня 2018 рокув частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Ірокс» на користь ОСОБА_1 суми переплачених коштів у розмірі 77368 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні такої вимоги. 
Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінити, стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ірокс» (м. Львів, вул. Буйка,17а, ЄДРПОУ 23958651) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 2838 (дві тисячі вісімсот тридцять вісім) грн. 05 коп. витрат по оплаті судового збору.
Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Ірокс» (м. Львів, вул. Буйка,17а, ЄДРПОУ 23958651) 4837 (чотири тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 50 коп. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2019 року.

       Головуючий:                                                А.В. Ніткевич 

Судді:                                                         С.М. Бойко

       С.М. Копняк