ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р.	Справа № 545/2887/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Старосуда М.І. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Скока Руслана Миколайовича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Стрюк Л.І., м. Полтава,  по справі № 545/2887/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Скока Руслана Миколайовича      третя особа       Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції 
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта  поліції Скока  Руслана Миколайовича (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:
-скасувати постанову серії ДПО №680587 від 09.11.2019 року та закрити провадження у справі.
Рішенням Полтавського районного суду  Полтавської області від 10.12.2019 року  позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Скасовано  постанову  серії  ДПО18 №680578 від 09.11.2019 року про  накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП у виді  штрафу в сумі 680 грн, а справу про адміністративне правопорушення  щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю у його діях складу  правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2019 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 09.11.2019 року інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержантом  поліції Скок  Русланом Миколайовичем притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності  за ч.2 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.
Згідно постанови, ОСОБА_1  09.11.2019 року о 09:40 год. у м. Полтава по вул. Крамського, 2а, керував транспортним засобом, який  використовується  для надання послуг з перевезення пасажирів та не мав знаку аварійної зупинки, чим порушив  п.31.4.7 «є» ПДР.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваної постанови.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, а саме керування позивачем транспортним засобом, який  використовується  для надання послуг з перевезення пасажирів, за відсутності знаку аварійної зупинки.
Відповідно до   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно законно, виходячи з наступного.
Згідно постанови про адміністративне правопорушення, 09.11.2019 року о 09:40 год. у м. Полтава по вул. Крамського, 2а позивач керував транспортним засобом ПАЗ 4234, н.з. НОМЕР_1 , який  використовується  для надання послуг з перевезення пасажирів за відсутності знаку аварійної зупинки, чим порушив  п.31.4.7 «є» ПДР та  скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП, у зв`язку з чим позивача  притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі  680 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведеної норми слідує, що  відповідальність за ч.2 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, обладнання якого не відповідають вимогам правил дорожнього руху.
Притягнення позивача до адміністративної  відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП відбулося через порушення, на думку відповідача,  позивачем п.31.4.7 «є» ПДР України, оскільки позивач керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, за відсутності знаку аварійної зупинки.
Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі ПДР) встановлені вимоги до  технічного   стану транспортних засобів  та їх обладнання.
Приписами пп. 31.4.7 «є» п. 31 ПДР передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам, зокрема,  у разі, якщо відсутній знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі.
Отже, відсутність знаку аварійної зупинки  віднесено до обладнання транспортного засобу за відсутності якого  експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації настає відповідальність за ч.2 ст. 121 КУпАП. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП  адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі  обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно  до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже,  зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність  адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП є, зокрема,  пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.
Перевіряючи обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова  містить посилання на відео боді камери, на підставі якого відповідач дійшов висновку про вчинення позивачем правопорушення у сфері дорожнього руху.
Матеріали адміністративної справи містять відеозапис з нагрудної камери поліцейського на якому зафіксовано подію адміністративного  правопорушення.
Так, з долученого до матеріалів справи відеозапису слідує, що автобус позивача перебуваючи на  стоянці не мав знаку аварійної зупинки, в зв`язку з чим позивачем було порушено пп. 31.4.7 «є» ПДР.
Відповідно до 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний  перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Отже, перед виїздом позивач зобов`язаний  був перевірити і забезпечити комплектність транспортного засобу, в тому числі і щодо знаку аварійної зупинки.
Таким чином, вказаний відеозапис підтверджує  порушення позивачем пп. 31.4.7 «є» ПДР, а тому висновки суду  першої інстанції про неправомірність оскаржуваної постанови не  відповідають обставинам справи.
Доводи позивача  наведені в позові про те, що позивач під час здійснення відповідачем перевірки  комплектації  автобуса  не здійснював перевезення пасажирів та автобус  під керуванням позивача стояв  на узбіччі колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки на відеозаписі зафіксовано, що автобус під час здійснення відповідачем перевірки  його комплектації  перебував біля автобусної зупинки та  на його боковому та вітровому склі знаходилися таблички з визначеним маршрутом, а саме «13 Полтава АС2-гора, ч/з Автотрасу-Стройцентр», які спростовують твердження позивача, що він не здійснював перевезення пасажирів.
Доводи суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП, оскільки у відповідача відсутні повноваження з проведення перевірки наявності у  позивача знаку аварійної зупинки, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.
Відповідно до  ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належить здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів.
Отже, поліцейські відповідно до Закону України «Про дорожній рух»  мають  повноваження  на здійснення контролю та  перевірки транспортних засобів, що надають  послуги для перевезення  пасажирів, в тому числі і на наявність знаку аварійної зупинки.
Відповідачем відповідно до покладених на нього Законом України «Про дорожній рух» повноважень було здійснено перевірку автобуса на наявність знаку аварійної зупинки.
Оскільки перевірка автобуса здійснювалась відповідно до ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», то висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП є помилковими.
Враховуючи, порушення позивачем пп. 31.4.7 «є» ПДР колегія суддів приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП та накладення на позивача штрафу у розмірі 680 грн.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2019 року прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315,  321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Скока Руслана Миколайовича  задовольнити.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2019 року по справі № 545/2887/19  скасувати.
Прийняти  постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Скока Руслана Миколайовича, третя особа-Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    М.І. Старосуд