УХВАЛА

06 лютого 2020 року 
Київ
справа №420/5959/18
адміністративне провадження №К/9901/3534/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М., 

перевіривши касаційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року 

у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бодрягова Л.В. про стягнення виконавчого боргу, 

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Першого Малиновського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області, Державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Бодрягова Л.В., де просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Бодрягова Л.В від 31 травня 2018 року ВП № 56502727 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 224  488 грн 20 коп.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року, адміністративний позов задоволено. Визнано постанову Першого Малиновського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області від 31 травня 2018 року ВП № 56502727 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 224  488 грн 20 коп. протиправною. Зобов`язано Перший Малиновський ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 31 травня 2018 року ВП № 56502727.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернулося до Верхового Суду із касаційною скаргою.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Частинами першою, третьою статті 55 КАС України встановлено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. 

Касаційна скарга підписана представником Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м. Одеса) Переверзовою Катериною Василівною, яка діє на підставі довіреності від 02 січня 2020 року №03-05/38.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Згідно підпунктом 11 пункту 16-1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року.

Відповідно до частини 2 підпункту 11 16-1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень провадження у цій справі відкрито 21 листопада 2018 року.

У Єдиному реєстрі адвокатів України наявні відомості про те, що Переверзова Катерина Василівна має статус адвоката, право на заняття діяльністю якої зупинено на підстави заяви адвоката.

Також відсутні документи, які б свідчили про те, що Переверзова К.В., є особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Згідно з положеннями частини третьої статті 247 ЦК України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Суд не бере до уваги довіреність підписану заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Д.М. Гумуржи, оскільки у вказаній довіреності відсутня дата її вчинення.

Щодо посилань відповідача на висновок Конституційного Суду України від 31 жовтня 2019 року №2-248/2019 (5580/19), то Суд звертає увагу скаржника, що таким висновком визнано таким, що відповідає вимогам  статей 157  і  158  Конституції України,  законопроект про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії)  (реєстр. № 1013), яким пропонується, серед іншого, вилучити Підпункт 11 пункту 16-1  Розділу XV "Перехідні положення".

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Оскільки скарга підписана особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено в установленому законом порядку, у суду відсутні підстави для прийняття до розгляду цієї касаційної скарги.

Ураховуючи викладене та керуючись пунктом 1 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бодрягова Л.В. про стягнення виконавчого боргу - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                               Ж.М. Мельник-Томенко