ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1040/20 Справа № 209/221/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Байбара Г. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                       за участю секретаря – Лященко С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про порушення грошових зобов`язань
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року, -
В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року 3% річних в сумі 5631,54 грн., індекс інфляції в сумі 18389,85 грн. та 719,80 грн. сплаченого судового збору, а всього стягнути 24741,19 грн. 
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» не повернула йому за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси № 2-12547/10 від 15.11.2010 року - 75950,63 грн, за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська № 209/555/15-ц, провадження № 2/209/719/15 від 29 липня 2015 року – 21424,13 грн., по двом виконавчим листам Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська № 209/1310/18, провадження 2/209/1263/18 від 18 вересня 2018 року - 900.00 грн. та 89734,11 грн., а всього відповідач заборгував йому 188018,11 грн. Він є кредитором 6-ї черги КС «Перше кредитне товариство», і призначений йому борг в розмірі 97384,76 грн. відповідач за графіком мирової угоди повинний повернути йому аж у 2020 році. Проте вважає, що він має право на дострокове повернення боргу. На його користь, згідно ст. 625 ЦК України, рішеннями судів стягнуто індекс інфляції та 3% річних по 01 січня 2018 року. В теперішній час він має право стягнути з відповідача індекс інфляції та 3% річних за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, виходячи із суми заборгованості в розмірі 188018,87 грн. Відповідач не визнаний банкрутом, мирова угода, що укладена у справі про банкрутство кредитної спілки, триває, але господарський суд Одеської області незаконно визнав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потерпілими, тому по закону мирова угода закінчилася. Кредитна спілка працює в нормальному режимі. Він надає розрахунок 3% річних та індексу інфляції за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, які йому повинна виплатити КС «Перше кредитне товариство»:
По ухвалі господарського суду Одеської області № 7/17/2087-2011 від 05.04.2016 року на суму 97384,76 грн.
- 3% річних: 1,03 х 97384,76 – 97384,76 = 2921,54 грн.;
- індекс інфляції: 109,8/100 х 97384,76 – 97384,76 = 9543,71 грн.
По виконавчому листу № 209/1310/18, провадження № 2/209/1263/18 від 18.09.2018 року Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська на суму 900,00 грн. (судові витрати) за період з 02 травня 2018 року по 31 грудня 2018 року
- 3% річних: (1 х 0,03х 243/365) х 900 – 900 = 17,98 грн.;
- індекс інфляції: 105,8/100 х 900 – 900 = 52,20 грн.;
По виконавчому листу № 209/1310/18, провадження № 2/209/1263/18 від 18.09.2018 року Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська на суму 89734,11 грн. за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.
- 3% річних: 1,03 х 89734,11 – 89734,11 = 8793,94 грн.;
- індекс інфляції: 109,8/100 х 89734,11 – 89734,11 = 8793,94 грн.
А всього необхідно стягнути 3% річних в сумі 5631,54 грн. (2921,54 + 17,98 + 2692,02 = 5631,54), індекс інфляції в сумі 18389,85 грн. (9543,71 + 5220 + 8793,74 = 18389,85), на загальну суму 24021, 39 грн. та сплачений ним судовий збір в сумі 719,80 грн.
31 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 подав нову уточнену позовну заяву, збільшивши позовні вимоги та змінивши предмет позову, в якій просить прийняти цю позовну заяву, як зміни до його позовної заяви від 21 січня 2019 року, просить стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь матеріальну шкоду в сумі 28816,30 грн., індекс інфляції по 30 червня 2019 року в сумі 85687,70 грн., 3% річних по 30 червня 2019 року в сумі 18231,45 грн., моральну шкоду в сумі 2000,00 грн., а всього стягнути 134735,49 грн.
В уточненному позові ОСОБА_1 змінив свої позовні вимоги за невиконання відповідачем зобов`язань за вказаними вище договорами, змінивши період, за який необхідно стягнути 3% річних та інфляційні витрати. Крім того, в цьому уточненому позові позивач змінив предмет позову, додавши позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, а також внесків, процентів на внески, додаткових внесків, індексу інфляції, 3% річних за договорами, які не були зазначені як підстави раніше поданого позову, за яким розпочатий розгляд справи по суті, а саме: за договором № Д3-9/0075/07/995 від 29 грудня 2007 року і додаткового договору від 11 червня 2008 року; за договором № Д3-9/0090/08/995 від 09 червня 2008 року і додаткового договору від 14 квітня 2009 року; за договором № Д3-9/0072/08/995 від 05 травня 2008 року і додаткового договору від 14 квітня 2009 року; за договором № Д3-9/0051/08/1396 від 04 квітня 2008 року і додаткового договору від 06 березня 2009 року. (а.с. 1-а,17,53,54).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
Стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», ЄДРПОУ 23212644, місцезнаходження: 65020, М. Одеса, вул. Базарна, 104), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , інфляційні витрати за прострочення грошових зобов`язань в сумі 5213,60 грн. та три відсотки річних в сумі 1596,00 грн. за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, а всього 6809,00 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.108-111).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду та посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначає, що суд порушив положення ст. 625 ЦК України, а тому просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.128-134).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 24 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» було укладено договір № Д3-9/0156/08/995 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 38200 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 23% річних за користування внеском (а.с. 72).

02 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № Д3-9/0161/08/995 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 7700 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 23% річних за користування внеском (а.с. 73).
15 листопада 2008 року між сторонами у справі було укладено договір № Д3-9/0169/08/970 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 3800 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 23% річних за користування внеском (а.с. 74).
08 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» було укладено договір № Д3-9/0174/08/1396 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 3500 грн. терміном на 12 місяців з виплатою 25% річних за користування внеском (а.с. 75).
По закінченню строку дії договорів відповідач не повернув позивачу суму внесків та нарахованих відсотків.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2010 року (а.с. 76) з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 за договорами про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок було стягнуто заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних: за договором № Д3-9/0161/08/995 від 02 жовтня 2008 року - 11547,56 грн.; за договором № Д3-9/0156/08/995 від 24 вересня 2008 року – 52453,67 грн.; за договором № Д3-9/0169/08/970 від 15 листопада 2008 року - 6218,78 грн.; за договором № Д3-9/0174/08/1396 від 08 грудня 2008 року - 5610,62 грн., а також 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, всього 75950,63 грн.
На підставі вказаного рішення суду 01 червня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист (а.с. 4).
До теперішнього часу рішення суду від 15 листопада 2010 року відповідачем не виконане.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто інфляційні витрати за прострочення грошових зобов`язань за вказаними вище договорами за період з 15 листопада 2010 року до 01 грудня 2014 року, а саме: стягнуто 3% річних в сумі 6458,33 грн., нарахованих на суму заборгованості за вказаними вище договорами в розмірі 53200 грн. (38200+7700+3800+3500 = 53200 грн.), та стягнуто індекс інфляції (знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів) в сумі 14975,80 грн. Всього стягнуто 21434,13 грн.
27 жовтня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про стягнення з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 21434,13 грн. (а.с. 5).
Рішення суду від 29 липня 2015 року до теперішнього часу відповідачем також не виконано.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.05.2011 року було порушено провадження у справі № 7/17-2087-2011 про визнання Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» банкрутом та, згідно ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, під час якого забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.
05.03.2013 року господарським судом Одеської області у вказаній справі було затверджено Реєстр вимог кредиторів КС «Перше кредитне товариство», грошові вимоги яких до КС «Перше кредитне товариство» визнані господарським судом, і які мають бути задоволені або під час ліквідаційної процедури при визнанні КС «Перше кредитне товариство» банкрутом, або самим КС «Перше кредитне товариство» при відмові суду визнати його банкрутом, а також поновлена його господарська діяльність, що підтверджується листом від 07 березня 2012 року № 1751/4212 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України (а.с. 8).
Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.10.2013 року введено процедуру санації КС «Перше Кредитне Товариство» та призначено керуючого санацією.
Кириченко Володимир Максимович був включений до Реєстру кредиторів із розміром заборгованості 97384,76 грн., яка була стягнута на його користь рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2010 року та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року (75950,63 грн. + 21434,13 грн. = 97384,76 грн.).
05.04.2016 року господарським судом Одеської області у справі № 7/17-2087-2011 було постановлено ухвалу, якою було затверджено Мирову угоду, укладену між Комітетом Кредиторів Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» в особі голови комітету кредиторів ОСОБА_2 та Боржником в особі керуючого санацією – арбітражного керуючого Дворніченко О.О., на підставі протоколу засідання комітету кредиторів від 15.02.2016 року. В резолютивній частині ухвали суд зазначив наступне: «Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов`язковою для Боржника, Кредиторів, і діє до моменту повного виконання Боржником своїх зобов`язань за цією Мировою угодою. З дня затвердження мирової угоди Боржник приступає до погашення вимог кредиторів згідно з умовами мирової угоди. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається. Припинити дію мораторій на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду від 31.05.2011. Провадження у справі № 7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» – припинити».
Згідно мирової угоди ОСОБА_1 включений до кредиторів 6-ї черги КС «Перше кредитне товариство» з розміром заборгованості 97384,76 грн. зі строком погашення - І квартал 2020 року.
Пунктами 5.1., 5.2. Мирової угоди передбачено, що на період з дня затвердження і до закінчення виконання даної Мирової угоди: кредиторам та посадовим особам Боржника забороняється чинити будь – які перешкоди виконанню Мирової угоди; виконавчі провадження на користь будь – кого з кредиторів, вимоги якого охоплюються даною угодою, за постановою державного виконавця повинні бути закінчені протягом одного місяця.
За умовами мирової угоди погашення ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 97384,76 грн. повинно відбутися у І-му кварталі 2020 року, тобто цією мировою угодою визначено строк виплати позивачу саме вказаної у Реєстрі кредиторів суми заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат за прострочення грошових зобов`язань у розмірі 5213 грн. 60 коп. та 3% річних у розмірі 1596 грн. за період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. суд 1 інстанції виходив з того, що 3% річних та індекс інфляції необхідно нараховувати на суму 53200 грн., яку було стягнуто рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2011 року та яка підтверджена рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.07.2015 року. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення інфляційних витрат та 3 % річних на сплачений судовий збір в розмірі 900 грн., який був стягнутий з відповідача на користь позивача рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2018 року, суд 1 інстанції зазначив, що ці витрати не є грошовими зобов`язаннями, які виникли між сторонами, а тому на них не можуть бути нараховані індекс інфляції та 3% річних.
В частині стягнення судового збору при зверненні з позовом, судом 1 інстанції також відмовлено, оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України “Про захист прав споживачів”.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають встановленим обставинам по справі та зроблені з дотриманням норм процесуального права з застосуванням відповідних норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідності до положень ч. 1,2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 625 ЦК України передбачені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачене договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторам, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло з невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів. 
       Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15–ц.
З матеріалі справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.11.2010 року з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 за договорами про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок було стягнуто заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних: за договором № Д3-9/0161/08/995 від 02 жовтня 2008 року - 11547,56 грн.; за договором № Д3-9/0156/08/995 від 24 вересня 2008 року – 52453,67 грн.; за договором № Д3-9/0169/08/970 від 15 листопада 2008 року - 6218,78 грн.; за договором № Д3-9/0174/08/1396 від 08 грудня 2008 року - 5610,62 грн., а також 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, всього 75950,63 грн.(а.с. 76)
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року (справа № 209/1310/18), яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року залишено без змін з КС«Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 стягнуто індекс інфляції за період з 01.01.2015 по 01.01.2018 року в розмірі 80962 грн.48 коп. та 3% річних за період з 01.01.2015 по 01.01.2018 р. в розмірі 8772 грн. 63 коп. (а.с. 66-67) 
Таким чином, системно аналізуючи положення ст.ст. 525,526,599,611,625 ЦК України колегія приходить до висновку, що наявність рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник КС «Перше кредитне товариство» не виконало, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання передбаченого ст. 625 ЦК України.
Підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.
З огляду на те, що розмір простроченої заборгованості, яка стягнута рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2011 року з відповідача на користь позивача за договорами № Д3-9/0161/08/995 від 02 жовтня 2008 року, № Д3-9/0156/08/995 від 24 вересня 2008 року, № Д3-9/0169/08/970 від 15 листопада 2008 року, № Д3-9/0174/08/1396 від 08 грудня 2008 року, та підтверджена рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2015 року, становить 53200 грн. (38200+7700+3800+3500 = 53200), а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про нарахування індексу інфляції та 3% річних саме на суму 53200 грн. 

Що стосується періоду за який нараховано та стягнуто індекс інфляції та 3% річних, а саме з 01.01.2018 по 31.12.2018 року, то колегія суддів вважає їх також вірними з тих підстав, що  заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року (справа № 209/1310/18), яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року залишено без змін з КС«Перше кредитне товариство» на користь  ОСОБА_1  стягнуто індекс інфляції за період з 01.01.2015 по 01.01.2018 року в розмірі 80962 грн.48 коп. та 3% річних за період з 01.01.2015 по 01.01.2018 р. в розмірі 8772 грн. 63 коп. (а.с. 66-67). 
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом у січні 2019 року (а.с. 1-а), а тому враховуючи те, що цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця, таким чином суд 1 інстанції вірно визначився з періодом стягнення інфляції та 3 % річних.
Таким чином вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дослідив всі наявні у справі докази в їх сукупності та надав їм належну оцінку. Висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права, а також встановленим обставинам справи.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Оскільки, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України і його слід залишити без змін. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Судді: