ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3316/20 Справа № 205/6933/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 52 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Новокадацької районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що він та відповідачка перебували у фактичних шлюбних відносинах, від якого народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що дитина проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Мати дитини нею не цікавляться, не займається її розвитком та утриманням, матеріальної допомоги не надає. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні дитини - ОСОБА_3 , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року задоволено позовні в повному обсязі, а саме позбавлено  ОСОБА_1 батьківських прав відносно її дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із ІНФОРМАЦІЯ_3 , і до досягнення дитиною повноліття чи змін в майновому становищі сторін.
Рішення суду мотивоване тим, що мати малолітньої дитини – ОСОБА_1 , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує малолітню необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкуються із нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тим самим дійсно ухиляються від виховання та утримання своєї дитини. А тому, доводи позивача з приводу свідомого нехтування відповідачкою свого батьківського обов`язку суд вважав обґрунтованими та достатніми, у зв`язку із чим, позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав підлягають задоволенню. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини вона не ухиляється. Апелянт вказує, що позивач перешкоджає її побаченням із сином. Крім того, апелянт зазначає, що в квартирі, де вона наразі проживає із своєю донькою, зроблений сучасний ремонт, в наявності є побутова техніка, меблі, ліжка шафи. ОСОБА_1 вказує, що позивачем не було надано доказів того, що вона умисно ухиляється від сої батьківських обов`язків щодо виховання сина, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується із нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тим самим дійсно ухиляються від виховання та утримання своєї дитини. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 
Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального права.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягнення аліментів, колегія суддів виходить з наступного.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №499, батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Дитина зареєстрована та проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . 
За адресою проживання дитини проведено обстеження умов проживання, яким встановлено, що умови проживання задовільні, зроблено сучасний ремонт, у дитини є окрема кімната обладнана усім необхідним для повноцінного виховання дитини.
Згідно нотаріально посвідченої заяви від 08 травня 2019 року, відповідачка відмовилася від свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно Висновку органу опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради №1/14-147 від 20 вересня 2019 року, комісія вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських праві відносно її малолітньої дитини – ОСОБА_3 ..
Встановлено, що в серпні 2019 року ОСОБА_1 зверталась до управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради щодо негайного відібрання дитини ОСОБА_3 від батька.
Листом управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради №16/14-53 від 23 вересня 2019 року, ОСОБА_1 повідомлено у відібранні дитини - ОСОБА_3 від батька.
Встановлено, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «ТРЕЙД-ПАК» починаючи з 14 серпня 2019 року на посаді укладальника-пакувальника.
Також, із довідки від 06 версеня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «ФУД АГРО КОМ» починаючи з 17 липня 2019 року по теперішній час.
Також, встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно її дитини – ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнуто аліменти на утримання дитини.
Крім того, ОСОБА_1 має дочку – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах по категорії дітей, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків. 
Колегією суддів встановлено, що згідно Характеристики, виданої Головою правління БО “БТ “Позитивні жінки” м. Дніпро”, ОСОБА_1 відвідує групові заняття з АРТ-терапії, групи взаємодопомоги для жінок, індивідуальні консультації з психологом.
До того ж, встановлено, що 08 листопада 2019 року відповідачка звернулася до Управління-Служби у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпрі ради із Заявою про поновлення батьківських прав відносно її сина ОСОБА_5 та проханням надати в письмовому вигляді інформації щодо процедури поновлення батьківських прав та списку необхідних документів.
Згідно Акту обстеження умов проживання від 07 листопада 2019 року, складеного працівниками Управління-Служби у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпрі ради, в квартирі відповідачки сучасний ремонт, наявні ліжка, шафи, телевізор, письмовий стіл; умови проживання у вказаній квартирі задовільні, стосунки у сім`ї доброзичливі, матір займається вихованням доньки, яка з нею проживає.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини
(стаття 166 СК України).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України»
від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1  бажає проживати разом з сином однією сім`єю, та спроможна його утримувати, умови для проживання та розвитку дитини створені добрі. Відповідачка,  відвідує групові заняття з АРТ-терапії, групи взаємодопомоги для жінок, індивідуальні консультації з психологом, звернулася до Управління-Служби у справах дітей Новокадацької районної у м. Дніпрі ради із Заявою про поновлення батьківських прав відносно її сина ОСОБА_5 .. 
Тобто, з вказаного простежується, що відповідачка заперечує проти позову про позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її інтерес до дитини. 
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення із неї аліментів, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення її батьківських прав, позивачем не надано. 
Встановивши відсутність свідомого нехтування ОСОБА_1 своїми батьківськими обов`язками, а також те, що мама проти позбавлення її батьківських прав заперечує, - колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 152,60 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Новокадацької районної у м. Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 152,60 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко