КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
29 листопада 2019 року                                                                   м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду                                  Васильєва М.А., 
за участю:
захисника                                                                                                      Чернецької О.М.
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,                                                              ОСОБА_1                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2019 року, якою 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, 
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою судуОСОБА_1 визнана винуватою в тому, що 18 березня 2019 року о 21 год. 50 хв., в м. Біла Церква вул. Гризодубової 102 керувала автомобілем марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд не надав їй можливості реалізувати право на захист, а саме відхилив клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для зв`язку із захисником, тим самим порушуючи ст. 59 Конституції України.
Суд при винесені постанови не врахував пояснення апелянта по суті справи, адже в суді пояснювала, що на її піклування знаходиться двоє дітей, які є інвалідами, та потребують особливого догляду, не можуть знаходитись без автомобіля, так як потребують постійного перевезення.
Що стосується складеного на неї протоколу, то апелянт вказує, що він складений з грубим порушенням норм чинного законодавства, матеріали справи не містять направлення водія на медичний огляд, немає даних відсторонення водія від керування транспортним засобом, немає відомостей про те, чи притягувалась особа до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, а пояснення свідків зазначені на заздалегідь надрукованих бланках. 
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та її захисника на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
 
                Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
 
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані. 
 
Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, встановлених судом,  є обґрунтованим і підтверджується наявними у справі доказами, якими є 
дані, зафіксовані: у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 ;  поясненнях свідка ОСОБА_2 , працівника поліції Кубенка А.О. , відеозаписі з нагрудної камери поліцейського,  копії постанови НК № 366005, акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, рапорті поліцейського, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 61-63).
 
Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду, і з таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, враховуючи таке.  
 
Під час апеляційного розгляду встановлено, що відносно ОСОБА_1 складений  протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 291622 від 18 березня 2019 року, відповідно до якого 18 березня 2019 року о 21.50 год. в м. Біла Церква  по вул. Гризодубової, 102, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медзакладі відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).
 
Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідно до відеозаписів з боді-камери поліцейського, які містяться на 2 CD-дисках, переглянутих під час апеляційного розгляду, встановлено, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та була зупинена працівниками поліції у зв`язку з не включенням покажчика повороту при здійсненні вказаного маневру, на що ОСОБА_1 зазначає, що нею не була створена аварійна ситуація для будь-кого. В процесі спілкування працівник поліції звертає увагу ОСОБА_1 на те, що в неї виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, пропонує їй пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» на місці або в медичній установі, роз`яснюючи при цьому, що в разі відмови від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння, буде складений протокол щодо неї за відмову від проходження огляду, роз`яснює, яка допустима норма. ОСОБА_1 спочатку погоджується пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер». Протягом всього часу чоловік, який перебував з ОСОБА_1 в автомобілі та  який перебуває в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе неадекватно, намагається провокувати конфлікт з працівниками поліції, вирішує, що робити ОСОБА_1 за останню. Далі на відео зафіксовано очікування привезення приладу «Драгер».  Після певного періоду ОСОБА_1 сідає в автомобіль.  Після того, як привезли прилад «Драгер», поліцейський пропонує пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу, на що чоловік, який перебував в автомобілі з ОСОБА_1 , говорить про те, що вона нічого проходити не буде, їй погано. Поліцейський знову звертається до ОСОБА_1   з приводу проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» або до медичної установи. ОСОБА_1 не відповідає на поставлене питання, вказавши, що їй погано. При цьому ОСОБА_1 якась жінка надає пігулку, а чоловік надає їй якусь рідину у пляшці з-під води. Поліцейський в черговий раз звертається до ОСОБА_1 з пропозицією пройти огляд на стан сп`яніння, пояснивши, що така її поведінка буде розцінена, як відмова від проходження огляду. ОСОБА_1 говорить про те, що вона випила пігулку, у зв`язку з чим просить надати їй час. Через певний проміжок часу поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, пояснивши, що більше пропонувати їй не буде, на що ОСОБА_1 не відповідає на вказане запитання. Запрошують двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 знову не відповідає на поставлене їй запитання щодо згоди або незгоди проходження огляду, що розцінено, як відмова              ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (ас. 8).   
При цьому, слід зауважити, що причиною зупинки транспортного засобу слугувало порушення з боку водія ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, що зафіксовано на відеозаписі подій, що не заперечувалось і на відеозаписі самою ОСОБА_1 , яка повідомила, що вона не створила ні для кого аварійної ситуації. 
 
Відповідно до постанови суду під час розгляду справи в суді першої інстанції допитаний в якості свідка ОСОБА_2 ,  який  пояснив суду, що 18 березня 2019 року працівники поліції зупинили його автомобіль та запросили бути в якості свідка в м. Біла Церква по               вул. Гризодубової. Водій автомобіля марки «ВАЗ 2106» відмовилася проходити огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі. Запах алкоголю від неї було чутно, пасажир знаходився в стані алкогольного сп`яніння, це було дуже помітно. 
 
Згідно з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , 18 березня 2019 року о 22.30 год. в м. Біла Церква по  вул. Гризодубової, 102, він був запрошений співробітниками поліції в якості свідка при оформленні адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 , яка в його присутності категорично відмовилась у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, що засвідчує своїм підписом (ас. 3).
 
Відповідно до пояснень поліцейський взводу № 2 БПП у м. Біла Церква Кубенко А.О., які викладені у постанові суду, 18 березня 2019 року під час несення служби, а саме патрулювання по м. Біла Церква, було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого була ОСОБА_1 та пасажир чоловічої статті, який був у стані алкогольного сп`яніння, що було помітно по його поведінці та порушенню мови. Під час спілкування з ОСОБА_1 було чутно різкий запах алкоголю з порожнини рота. Вона відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі в присутності двох свідків. Після цього ним був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
 
Вказані обставини зафіксовані і в рапорті працівника поліції від 18 березня 2019 року (ас. 4).
 
Згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 18 березня 2019 року транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_1 , в порядку ст. 265-2 КУпАП затриманий та переданий на тимчасове зберігання  на спеціальний майданчик (ас. 6), що свідчить про відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом. 
 
 Таким чином, сукупністю наявних у справі доказів підтверджуються обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом. 
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не надав їй можливості реалізувати право на захист, а саме відхилив клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції для зв`язку із захисником, є безпідставними, оскільки, крім копії договору, який належним чином не завірений, між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про надання юридичних послуг,  з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, виконавцем надається замовнику юридичні послуги зі звільнення від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 130 КУпАП, будь-які  інші документи на повноваження вказаної особи, як захисника у справі про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 не надано (ас. 44-45).
Більш того, відповідно до матеріалів справи судом першої інстанції неодноразово відкладався розгляд справи за клопотанням ОСОБА_1 для надання їй  часу та можливості реалізувати право на захист та вибору захисника (ас. 21-22, 48-49, 53-54). 
 
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням норм чинного законодавства, матеріали справи не містять направлення водія на медичний огляд, то вони є необґрунтованими.
 
Згідно з ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України    від 9 листопада 2015 року                                            № 1452/735  затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Форма направлення на огляд, яка наведена в додатку 1 до Інструкції, заповнюється у випадку направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд у закладі охорони здоров`я, то підстав для складання направлення у працівників поліції не було.
 
Доводи апелянта про те, що матеріали справи не мають даних про відсторонення водія від керування транспортним засобом, спростовуються наведеними вище доказами. 
 
Посилання в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять відомостей про те, чи притягувалась вона до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, а пояснення свідків зазначені на заздалегідь надрукованих бланках, є безпідставними, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції допитаний свідок, в присутності якого ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст.1 30 КУпАП свідчить про те, що вона раніше не притягувалась до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Є необґрунтованими й доводи апеляційної скарги, що суд при винесені постанови не врахував пояснення апелянта  про те, що на її піклування знаходиться двоє дітей, які є інвалідами, та потребують особливого догляду, не можуть знаходитись без автомобіля, так як потребують постійного перевезення, оскільки судом при визнанні ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а,  відтак,  з огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, постанова судді є законною та обґрунтованою  та підстави для її скасування та закриття провадження у справі відсутні, а відтак апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, - 
П О С Т А Н О В И Л А : 
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.
 
Постанова оскарженню не підлягає.

 
                Суддя
Київського апеляційного суду                                                                                                      М.А. Васильєва