ПОСТАНОВА
Іменем України

22 січня 2020 року 
Київ
справа №809/1009/17
адміністративне провадження №К/9901/48588/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,  
за участю:
секретаря судового засідання - Семопядного О.В., 
представника Міністерства юстиції України - Мазура Г.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до заступника директора Департаменту - начальника Управління контролю за діяльністю органів державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чепурного Віталія Миколайовича, начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гайди Андрія Ігоровича, заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Александрової Лариси Олегівни про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року (головуючий суддя Могила А.Б., судді Лучко О.О., Матуляк Я.П.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року (головуючий суддя Кухтей Р.В., судді        Нос С.П., Яворський І.О.),

У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до заступника директора Департаменту - начальника Управління контролю за діяльністю органів державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чепурного В.М., начальника Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гайди А.І., заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Александрової Л.О. про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, відшкодування матеріальних збитків у розмірі 2000 грн і моральної шкоди в розмірі 50000 грн, завданих неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги.
2. Позов обґрунтував тим, що він неодноразово звертався до Міністерства юстиції України, Президента України і Кабінету Міністрів України зі скаргами на рішення, дії та бездіяльність відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції (далі - відділ ДВС Тисменицького РУЮ) щодо невиконання постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року, якою скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС Тисменицького РУЮ від 07.05.2013 про відкриття виконавчого провадження №37833513. Звернення пересилались за належністю до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області та Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, посадові особи яких, на думку позивача, не об?єктивно і з порушенням його права на участь у засіданні провели перевірку скарг та свідомо надали факти, що не стосуються суті звернень. Зазначив, що порушення відповідачами законодавства про звернення громадян в силу статті 25 Закону України "Про звернення громадян" є підставою для відшкодування йому збитків і моральної шкоди.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року, відмовлено у задоволенні позову.
4. Судові рішення мотивовані тим, що на звернення ОСОБА_1 відповідачі надали письмові відповіді згідно з вимогами Закону України "Про звернення громадян". При цьому суди вважали безпідставними доводи позивача про порушення відповідачами статті 19 Закону України "Про звернення громадян" в частині розгляду скарг за його відсутності з огляду на те, що позивач є стороною виконавчого провадження, а згідно зі статтею 12 цього Закону його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України "Про виконавче провадження".
III. Провадження в суді касаційної інстанції
5. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
6. Посилаючись на обов?язковість судових рішень та гарантоване Конституцією України право кожної особи на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб, позивач вказує на те, що він не оскаржував рішення державного виконавця, а вимагав від органів вищого рівня виконання відділом ДВС Тисменицького РУЮ рішення суду, яке не виконано до теперішнього часу.
7. У відзиві на касаційну скаргу Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що позивач оскаржив постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2016 ВП№50830094 у судовому порядку і суди всіх інстанцій дійшли висновку про законність дій державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа №6-5304/11, виданого 02.03.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова. 
8. Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні. Стверджує, що відповідачами було вжито всіх заходів з метою належної перевірки фактів, викладених у зверненнях позивача, та надано вичерпні відповіді на поставлені у них питання. Так, ОСОБА_1 у своїх зверненнях скаржився на дії державного виконавця відділу ДВС Тисменицького РУЮ щодо винесення постанови від 15.04.2016 ВП №50830094 про відкриття виконавчого провадження, незважаючи на наявність постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року про скасування постанови від 07.05.2013 ВП №37833513 про відкриття виконавчого провадження за тим самим виконавчим листом №6-5304/11, виданим 02.03.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова. Проте боржник ОСОБА_1 постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року до відділу ДВС не надав. Водночас правомірність постанови державного виконавця від 15.04.2016 ВП №50830094 підтверджена судовими рішеннями у справі №352/796/16-а.
9. Касаційний розгляд справи здійснюється за відсутності позивача ОСОБА_1, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
10. Заслухавши пояснення представника Міністерства юстиції України, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
11. Матеріали справи свідчать про те, що 01.03.2017 за вх.№Л-5930 у Міністерстві юстиції України зареєстровано скаргу ОСОБА_1 від 23.02.2017 на протиправні рішення, дії чи бездіяльність відділу ДВС Тисменицького РУЮ. 
12. У скарзі ОСОБА_1 виклав інформацію про рух виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №6-5304/11, виданого 02.03.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова, зазначив про незаконність, на його думку, постанов головного державного виконавця відділу ДВС Тисменицького РУЮ від 22.12.2015 ВП №37833513 про закінчення виконавчого провадження і від 15.04.2016 ВП №50830094 про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом, а також про не виконання державним виконавцем постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року.
13. З посиланням на статті 8, 19, 1291 Конституції України, статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, статті 2, 5-9, 14, 18 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 1, 2, 6, 22, 30, 39, 49, 82 Закону України "Про виконавче провадження" просив Міністра юстиції України (дослівно): "допомогти у вирішенні даної скарги, повернення державної виконавчої служби до виконання Конституції та законів України" (т.1 а.с.189-195).
14. Заступник директора Департаменту - начальник Управління контролю за діяльністю органів державної виконавчої служби Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Чепурний В.М. листом від 09.03.2017 за №Л-5930/20.4, посилаючись на положення статті 40 Конституції України і статті 5 Закону України "Про інформацію", надіслав звернення позивача за належністю для розгляду в межах компетенції до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (т.1 а.с. 188).
15. Листом від 06.04.2017 №Л-140/01-29 заступник начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Александрова Л.О. надала ОСОБА_1 відповідь, у якій зазначила встановлені проведеною перевіркою правові підстави винесення державним виконавцем постанов від 22.12.2015 ВП №37833513 і від 15.04.2016 ВП №50830094, інформацію про результати судового оскарження ОСОБА_1. постанови від 15.04.2016 ВП №50830094 та підсумувала, що суд дав правову оцінку діям державного виконавця і дійшов висновку щодо законності оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с. 220-221).
16. Вважаючи, що службовими особами УДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області не об?єктивно і не всебічно проведено перевірку його скарги, зокрема, не перевірено факт невиконання постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2014 року, позивач звернувся до Президента України зі скаргою від 05.05.2017, в якій просив доручити компетентним органам у його присутності провести перевірку вказаного факту та дати оцінку діям чи рішенням посадових осіб Міністерства юстиції України (т.1 а.с. 11-12).
17. На підставі частини третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" Адміністрація Президента України листом від 13.05.2017 №22/019169-09 надіслала звернення    ОСОБА_1 від 05.05.2017 до Міністерства юстиції України, яке у свою чергу листом від 22.05.2017 №Л-13532/20.4, №Л-13607/20.4 надіслало його за належністю для розгляду в межах компетенції до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (т.1 а.с. 15, 18).
18. На виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.05.2017 начальник Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Гайда А.І. дав позивачу письмову відповідь від 09.06.2017 №Л-280/01-32 з викладенням обставин, аналогічних зазначеним у листі заступника начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 06.04.2017 №Л-140/01-29. Крім того, повідомив, що перевіркою журналів реєстрації вхідної кореспонденції відділу ДВС Тисменицького РУЮ встановлено, що постанова Тисменицького районного суду від 23 червня 2014 року у справі №352/1713/13-а до відділу не надходила (т.1 а.с. 21-23).
V. Позиція Верховного Суду
19. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульований статтею 74 Закону України від 02.06.2016                №1404-VIII "Про виконавче провадження", який набрав чинності з 5 жовтня 2016 року і був чинним на час виникнення спірних правовідносин.
20. Відповідно до частини першої наведеної норми Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
21. Абзацом першим частини третьої цієї статті передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.
22. Вимоги до скарги у виконавчому провадженні, строк її подання, повноваження начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівника вищого органу державної виконавчої служби за наслідками розгляду скарги визначені в абзацах другому-четвертому частини третьої, частинах четвертій і п?ятій статті 74 цього Закону.
23. Аналогічні положення містилися у статті 82 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження", чинного до 5 жовтня 2016 року.
24. Отже, законодавцем визначено два способи оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців: судовий - яким можуть скористатися сторони (стягувач і боржник), інші учасники виконавчого провадження та особи, та адміністративний (до органів державної виконавчої служби вищого рівня) - установлений для стягувача та інших учасників виконавчого провадження, крім боржника.
25. Як убачається з матеріалів справи, за виконавчим листом №6-5304, виданим 02.03.2012 Новозаводським районним судом м. Чернігова, на підставі якого в різний час здійснювалося два виконавчих провадження (ВП №37833513 і ВП №50830094),     ОСОБА_1 визначений боржником, ПАТ "Альфа-Банк" - стягувачем.
26. За таких обставин ОСОБА_1 має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця щодо виконання вказаного виконавчого листа виключно в судовому порядку.
27. Статтею 40 Конституції України встановлено, що всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
28. Закон України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
29. Відповідно до статті 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про засади запобігання і протидії корупції", "Про виконавче провадження".
30. З огляду на викладене та враховуючи, що порушені у скаргах ОСОБА_1 питання не могли бути вирішені по суті ні в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", ні в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо правомірності наданих позивачу відповідей інформативного характеру.
31. Помилкове посилання судів першої та апеляційної інстанцій на Закон України "Про звернення громадян", який не регулює спірні правовідносини, не призвело до неправильного вирішення справи.
32. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.
Керуючись статтями 344, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 вересня          2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Головуючий:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                     О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська