ПОСТАНОВА
Іменем України
13 лютого 2020 року 
Київ
справа №463/6134/14-а
адміністративне провадження №К/9901/18629/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Єзерова А.А.,  Чиркіна С.М., 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04.01.2019 у складі судді Гирича С.В. та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019 у складі колегії суддів: Судової-Хомюк Н.М. (головуючий), Большакової О.О., Шинкар Т.І. у справі №463/6134/14-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи - ЛКП "Господар", ОСОБА_2 , Львівська регіональна філія ДП "Центр державного земельного кадастру" про скасування ухвал Львівської міської ради №3341 та №3738,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до Личаківського районного суду  м. Львова з позовом до Львівської міської ради (надалі - ЛМР), треті особи - ЛКП "Господар",   ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ), в якому просив скасувати ухвалу ЛМР №3738 від 08.07.2010 "Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Пісковій (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3)".
2.          Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 23.08.2011, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2012, у задоволенні позову відмовлено повністю.
3.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.10.2014 скасовано постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23.08.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2012, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
4.          Під час нового судового розгляду справи позивачем подано заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої, додатково до первинно заявлених позовних вимог, просив скасувати ухвалу ЛМР №3341 від 18.02.2010 "Про погодження гр. ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3)". Крім того, судами залучено до участі у справі в якості відповідача - Департамент містобудування Львівської міської ради (надалі - Департамент ЛМР) та в якості третьої особи - Львівську регіональну філію ДП "Центр державного земельного кадастру" (надалі - ЛРВ ДП "ЦДЗК").
5.          Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 23.02.2015, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016, позов задоволено. Скасовано ухвалу ЛМР №3341 від 18.02.2010 "Про погодження гр. ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3)" і ухвалу ЛМР №3738 від 08.07.2010 "Про затвердження гр. ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Пісковій (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3)".
6.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 скасовано постанову Личаківського районного суду м. Львова від 23.02.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
7.          Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04.01.2019, яку залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019, задоволено клопотання третьої особи ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та закрито провадження у даній справі.
7.1.          Приймаючи вказані судові рішення суди попередніх інстанцій інстанції виходили з того, що оскільки позивач оскаржує ухвалу ЛМР про затвердження проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки на АДРЕСА_1 між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та ухвалу ЛМР про погодження місця розташування земельної ділянки третій особі, виходячи із того, що порушується його право користування спірною земельною ділянкою, предметом даного спору є порушене право позивача як землекористувача, а отже наявний цивільно-правовий спір, який має розглядатись за правилами Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України).
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
8.          Позивач подав касаційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04.01.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019, в якій просить вказані судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
8.1.          З касаційної скарги вбачається, що аргументи скаржника зводяться до того, що судами порушені правила предметної юрисдикції при прийнятті оскаржуваних судових рішень. Скаржник вважає, що даний спір не має приватно-правового характеру, оскільки позивач оскаржує рішення відповідача, прийняті ним як суб`єктом владних повноважень, а отже заявлений спір не має ознак приватно-правового та підлягає розгляду згідно з Кодексом адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
9.          Інші учасники справи відзивів та/або письмових пояснень на касаційну скаргу не подали. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
10.          Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
11.          Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 4, пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
12.          Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України у вказаній редакції). 
13.          Частиною 2 статті 4 КАС України у відповідні редакції було передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
14.          Такі ж правила визначення предметної юрисдикції адміністративних судів закріплені у статтях  4 та 19 КАС України у чинній станом на даний час редакції.
15.          Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
16.          Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Натомість, необхідною ознакою публічно-правового спору за участю суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій саме в тих правовідносинах, щодо яких виник спір. 
17.          До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами щодо їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги цього суб`єкта владних повноважень. 
18.          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17.
19.          Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 від 25.06.2010 ухвалою 16 сесії 5-го скликання ЛМР від 18.02.2010 №3341 погоджено гр. ОСОБА_2 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0344 га на АДРЕСА_1 (між будинками № АДРЕСА_2 та № АДРЕСА_3 ) у власність для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель житлової і громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови. Зобов`язано ОСОБА_2 подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
20.          08.07.2010 ЛМР, враховуючи ухвалу міської ради від 18.02.2010 №3341, висновок комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою від 22.06.2010 №12, прийняла ухвалу №3738 від 08.07.2010, якою внесено зміни в пункт 1 ухвали міської ради від 18.02.2010 №3341, а саме: замінила слова "за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі житлової забудови" словами "за рахунок земель, що не надані у власність або користування". Пунктом 2 цієї ухвали затверджено ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки площею 0,0344 га на АДРЕСА_1 (між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3) у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, перевівши із земель, що не надані у власність або, до земель житлової та громадської забудови, за функцією використання - землі житлової забудови.
21.          Водночас, позивач, який є власником квартири АДРЕСА_4 , вважає, що він, як і інші власники квартир у даному житловому будинку вправі користуватися прибудинковою територією, яка закріплена за будинком АДРЕСА_1 . При цьому позивач стверджує, що ухвалами ЛМР №3341 від 18.02.2010 та №3738 від 08.07.2010 було виділено ОСОБА_2 земельну ділянку, яка є частиною такої прибудинкової території, що на підставі рішення Виконкому ЛМР №151 від 05.02.1954 закріплена за будинком АДРЕСА_1 .
22.          Відтак, попри те, що позивач оскаржує рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, фактично, заявлений позов спрямований на захист права позивача щодо користування спірною земельною ділянкою, яка передана у власність третьої особи, тобто, стосується цивільних прав.
23.          Проте, не можна вважати публічно-правовим спором спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень і певною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав цієї особи. В такому випадку, заявлений спір є спором про право цивільне, незважаючи на те, що у ньому бере участь суб`єкт владних повноважень та залежно від суб`єктивного складу його учасників такий спір повинен розглядатись за правилами цивільного або господарського судочинства.
24.          Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №802/950/17-а, від 03.10.2018 у справі №2-а-299/10, від 22.04.2019 у справі №2а-7853/11/1111, від 21.08.2019 у cправі №305/216/18.
25.          Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що даний спір має приватноправовий характер і зважаючи на суб`єктний склад учасників справи повинен вирішуватися за правилами цивільного судочинства та закрили провадження у справі за наявності для цього підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 238 КАС України.
26.          Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 346 КАС України (в редакції Закону України від 02.10.2019 №142-IX, який набрав чинності 19.10.2019), справа підлягає передачі на розгляд   Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
27.          Згідно з частиною 6 статті 347 КАС України у відповідній редакції, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд   Великої Палати.
28.          Ухвалою Верховного Суду від 30.09.2019 справу за даною касаційною скаргою було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
29.          Проте, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 дану справу повернуто до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду для розгляду у відповідній колегії, у зв`язку з тим, що на час вирішення питання про наявність підстав для прийняття справи до розгляду набрав чинності Закон України від 02.10.2019 №142-IX. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вказаній ухвалі зазначила, що розгляд справи за даним позовом не віднесено до юрисдикції адміністративного суду. 
30.          Тому, відсутні процесуальні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, навіть попри те, що касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами попередніх інстанцій під час її вирішення правил предметної юрисдикції.
31.          Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
32. За практикою Європейського Суду з прав людини "<…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (пункт 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/04, №29465/04). 
33. За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
34.          Таким чином, суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень про закриття провадження у справі не допустили порушень норм процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують.
35.          З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін. 
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15.01.2020 №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04.01.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2019 у справі №463/6134/14-а за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи - ЛКП "Господар", ОСОБА_2 , Львівська регіональна філія ДП "Центр державного земельного кадастру" про скасування ухвал Львівської міської ради №3341 та №3738 - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя                                                                                          Шарапа В.М.

Судді                                                                                                              Єзеров А.А. 

                                                                                                              Чиркін С.М.