Ухвала
Іменем України
09 січня 2020 року
м. Київ
судова справа № 161/3907/19
провадження № 51-6542ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Волинської області на ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року щодо
ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 21 серпня
2019 року затверджено угоду про визнання винуватості від 15 серпня
2019 року у кримінальному провадженні №12018030010003213 від 04 вересня
2018 року, укладену між прокурором Луцької місцевої прокуратури
ОСОБА_5 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого.
Так, ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частинами 1, 2 ст. 185 КК України та призначено узгоджене покарання у виді позбавлення волі: — за ч. 1
ст. 185 КК України — на строк 1 рік; — за ч. 2 ст. 185 КК України — на строк
3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворими ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
Не погоджуючись із вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, де, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, просив вирок місцевого суду від 21 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня
2019 року щодо ОСОБА_4 , яким затверджено угоду про визнання винуватості між останнім та прокурором.
У касаційні скарзі заступник прокурора, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого через м`якість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 30 вересня 2019 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, що потягло його невідповідність інтересам суспільства, апеляційний суд не дотримався вимог статей 7, 9, 24, 394 КПК України, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, долучену до неї копію ухвали апеляційного суду, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав. 
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Відповідно до п. 2 ч.4 ст. 394 цього Кодексу вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду, прокурору відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вирок місцевого суду від 21 серпня 2019 року щодо ОСОБА_4 , яким затверджено угоду про визнання винуватості між останнім та прокурором, оскільки зазначене судове рішення місцевого суду було оскаржено прокурором поза межами його повноважень, тобто не з тих підстав які передбачені п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України при відсутності порушень ч. 4
ст. 469 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, діяв відповідно до вимог процесуального закону, а тому не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд   
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Волинської області на ухвалу Волинського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року щодо  ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                           ОСОБА_2                                   ОСОБА_3