Постанова
Іменем  України
 
05 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 200/9830/18
 провадження № 61-22097св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Кузнєцова В. О., 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач -публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року в складі судді Варенко О. П., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У червні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 251 грн 29 коп., з яких 7 127 грн 52 коп. - прострочена заборгованість за кредитом,                                  19 302 грн 28 коп. - заборгованість за відсотками, 500 грн - штраф у фіксованій частині та 1 321 грн 49 коп. - штраф у процентній складовій. 
Позов мотивовано тим, що 27 січня 2009 року між банком та                                    ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 10 900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Посилаючись на те, що банк виконав взяті на себе зобов`язання, проте відповідач допустив порушення погашення заборгованості зі сплати кредиту та відсотків, АТ КБ «ПриватБанк» просило задовольнити позовні вимоги. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від                        27 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з недоведеності АТ КБ «ПриватБанк» позовних вимог. 
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Бабушкінського районного суду                             м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року. 
 
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 02 січня                       2019 року, проте з апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» звернулось у вересні 2019 року, не навівши наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У грудні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга                  АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалуДніпровського апеляційного суду від                                         08 листопада 2019 року, в якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що про рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо 20 серпня 2019 року, а тому, звернувшись                      12 вересня 2019 року з апеляційною скаргою, банк не пропустив строк на апеляційне оскарження. Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки вони визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. 
 
Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу                                                       № 200/9830/18 з суду першої інстанції. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У грудні 2019 року вказана справа передана до Верховного Суду.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                   27 січня 2020 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до                             ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначено до розгляду.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
27 листопада 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ«ПриватБанк» до                             ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
 
Копія вказаного судового рішення направлена простою поштовою кореспонденцією ПАТ КБ «ПриватБанк» 27 листопада 2018 року.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» 13 вересня 2019 року подало апеляційну скаргу.
 
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило поновити строк на апеляційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду                               м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року, посилаючись на те, що про його існування банку стало відомо лише 20 серпня 2019 року.            
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху з наданням строку для наведення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Наведені АТ КБ «ПриватБанк» причини пропуску строку на апеляційне оскарження апеляційний суд визнав не поважними, посилаючись на те, що позивач повинен був цікавитись рухом розгляду справи. 
 
На виконання вимог вищевказаної ухвали АТ КБ «ПриватБанк» надіслало заяву про усунення недоліків, у якій вказувало, що існування оскаржуваного рішення місцевого суду банку стало відомо 12 вересня 2019 року, при цьому матеріали справи не містять доказів отримання банком копії рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада                       2018 року.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Бабушкінського районного суду                             м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року. 
 
Підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження стало те, що наведені АТ КБ «ПриватБанк» обставини не можуть бути визнанні поважними причинами пропуску строку, оскільки з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржуване рішення суду першої інстанції оприлюднено 02 січня 2019 року, а тому позивач мав можливість з ним ознайомитись та у визначений ЦПК України строк оскаржити. 
 
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду не погоджується з вказаним висновком апеляційного суду, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права. 
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. 
 
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
 
Згідно статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
 
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті                 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.
 
Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (RYAZANTSEV v. RUSSIA, N 21774/06, § 53, від 10 березня 2011 року).
 
З матеріалів справи вбачається, що справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія ухваленого судового рішення від 27 листопада 2018 року надіслана на адресу АТ КБ «ПриватБанк» простою поштовою кореспонденцією. 
Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Доказів направлення позивачу судом першої інстанції копії рішення суду від                             27 листопада 2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернення такого повідомлення про вручення матеріали справи не містять. 
 
Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що наявність супровідного листа не свідчить про виконання судом вимог частини п`ятої статті 272 ЦПК України та не підтверджує факт отримання АТ КБ «ПриватБанк» копії оскаржуваного рішення, оскільки відповідні зворотні повідомлення про вручення позивачу копії рішення Бабушкінського районного суду                                      м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 рокув матеріалах справи відсутні.
 
Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції за відсутності у матеріалах справи відомостей про отримання копії оскаржуваного рішення місцевого суду дійшов до помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, визначених у пункті 4 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
 
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           В. О. Кузнєцов
 
Судді :                                                                                                     В. С. Жданова
 
                                                                                                                 В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                 С. О. Карпенко
 
                                                                                                                 М. Ю. Тітов