ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа № 918/99/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

представників учасників справи: 
скаржника: Васильєва К. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019
у складі колегії суддів: Миханюк М. В. (головуючої), Дужича С. П., Саврія В. А.
та рішення Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 
у складі судді Пашкевич І. О.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ворд" 
до 1. Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний",
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Компані" 
про визнання недійсним договору купівлі-продажу

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст та підстави позовних вимог
1. 23.04.2019 до Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ворд" (далі також - ТОВ "Мілк Ворд", позивач або боржник) надійшла позовна заява до відповідача 1 - Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" (далі - Акціонерний банк "Південний", банк) та відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Компані" (далі - ТОВ "Рента Компані", покупець), у якій позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу обладнання згідно переліку обладнання (додаток № 1 до цього договору та його невід`ємна частина), яке належалоТОВ "Мілк Ворд" та перебувало в заставі Акціонерного банку "Південний", укладений 16.04.2018 між ТОВ "Мілк Ворд", від імені якого у відповідності із статтею 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі  - договір купівлі-продажу від 16.04.2018), та п. 3.4 договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. 05.04.2017 за реєстровим №200 (далі -договір застави від 05.04.2017) діяло Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рента Компані".
2. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач, як на підставу для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.04.2018 згідно зі статями 203, 215 ЦК України, посилався на порушення Акціонерним банком "Південний" порядку, строків та способу звернення стягнення на заставне майно боржника, визначених договором застави та Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", що на переконання позивача порушило публічний порядок та спрямоване на незаконне виведення майна боржника з ліквідаційної маси шляхом реалізації останнього заставодержателем з порушенням встановленого чинним законодавством порядку реалізації, а також за суттєво зниженою вартістю. 
Фактичні обставини справи, установлені судами
3. 03.04.2017 між Акціонерним банком "Південний" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Мілк - Маркет" і TOB "Мілк Ворд" (далі разом - позичальники, а окремо кожен з них - позичальник) укладено генеральну угоду про кредитування №AGS2017-01190 (надалі - Генеральна угода), відповідно до умов якої банк на прохання будь-якого з позичальників відкриває кредитні лінії на умовах викладених в Генеральній угоді та відповідних кредитних договорах, які укладаються окремо з кожним з позичальників, відповідно до положень Генеральної угоди.
4. 03.04.2017 в межах Генеральної угоди між Акціонерним банком "Південний" та ТОВ "Торговий дім "Мілк - Маркет" укладено кредитний договір № AL2017-01193 відповідно до умов якого, з урахуванням всіх змін та доповнень, банк видав позичальнику кредит у розмірі 18 000 000,00 грн під 21,5 % річних на строк до 31.03.2022, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку визначеному умовами кредитного договору.
5. 05.04.2017 між ТОВ "Мілк Ворд" та Акціонерним банком "Південний" було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. за реєстровим № 200, предметом якого є надання заставодавцем в заставу обладнання, опис якого зазначений у п. 1.4. цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має пріоритет згідно з черговістю їх державної реєстрації у разі невиконання позичальником зобов`язань, забезпечених заставою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в заставу за цим договором переважно перед іншими кредиторами заставодавця.
6. За цим договором заставою забезпечується виконання солідарних зобов`язань позичальника, що випливають з Генеральної угоди про кредитування № AGS2017-01190 від 03.04.2017 укладеної між заставодержателем та позичальниками, кредитних договорів, укладених в рамках цієї генеральної угоди про кредитування за № AL2017-01194                       від 03.04.2017, укладеним між заставодержателем та позичальником - 1 та за     № AL2017-01193 від 03.04.2017, укладеним між заставодержателем та позичальником - 2 та всіх додаткових угод до них, в тому числі додаткових угод, що будуть укладені в майбутньому щодо будь-яких змін умов вказаних договорів, згідно з якою розмір кредитної заборгованості позичальника/ів за всіма відкритими в рамках даної генеральної угоди про кредитування кредитними лініями згідно кредитних договорів не повинен перевищувати встановлений максимальний ліміт у розмірі 20 000 000,00 грн, терміном повернення не пізніше 31.03.2022, на цілі, вказані в кредитному договорі, а позичальник зобов`язується в розмірі, на умовах та в строки, визначені в кредитному договорі, повернути заставодержателю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити штрафи та пені, передбачені умовами кредитного договору.
7. Згідно з п. 4.1 договору застави від 05.04.2017 в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором заставодавець надав в заставу наступне обладнання (далі - предмет застави), яке вказане в опису майна, який є невід`ємною частиною даного договору (Додаток № 1 та        Додаток № 2).
8. У відповідності до п. 1.5 договору застави на строк дії цього договору предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця за адресою: Хмельницька обл., Городоцький район, м. Городок, провулок Молочноконсервний, будинок 1.
9. За домовленістю сторін вартість предмета застави становить 18 959 684,95 грн без ПДВ, з яких предмет застави, згідно додатку №1-16 998 100,45 грн, предмет застави, згідно додатку №2 -1 961 584,50 грн без ПДВ (п. 1.7 договору застави).
10. Пунктом 2.1.8 договору застави сторони передбачили, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані позичальником.
11. Так, відповідно до п. 3.1. договору застави заставодавець солідарно з позичальником несуть відповідальність перед заставодержателем. Заставодавець несе відповідальність перед заставодержателем в межах вартості предмету застави.
12. Відповідно до п.п 3.2-3.3 договору застави звернення стягнення на предмет застави відбувається у випадках, передбачених цим договором і здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору. Здійснення стягнення і реалізація предмета застави здійснюється в позасудовому порядку або на підставі рішення суду.
13. Відповідно до п. 3.4 договору застави заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави:
- передача предмету застави у власність заставодержателя в рахунок виконання забезпеченого заставою зобов`язання;
- продаж заставодержателем предмету застави шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, у тому числі через комісійні магазини, для чого заставодавець надає заставодержателю право укласти такий договір за ціною погодженою сторонами у п. 1.7 цього договору або за ціною, що визначається на підставі незалежної експертної оцінки, та на умовах, визначених на власний розсуд заставодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені заставодавця;
- продаж предмету застави через аукціон, через біржу або на публічних торгах. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, який визначається незалежними суб`єктами оціночної діяльності, призначеними заставодержателем;
- реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- іншим способом, відповідно до законодавства України, чинного на момент звернення стягнення на предмет застави.
14. Відповідно до п. 4.1 договору застави термін дії договору - до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, а також виконання зобов`язань заставодавцем за цим договором та всіма додатковими угодами до них. 
15. Зважаючи на те, що позичальник неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, у нього виникла заборгованість у розмірі, що станом на 16.03.2018 складала 15 559 234,63 грн.
16. У зв`язку із наведеним, 16.03.2018 Акціонерний банк "Південний", згідно з пунктами 3.1-3.2 договору застави та статей 23, 24, 26-28 та 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ініціював процедуру позасудового звернення стягнення на предмет застави.
17. 16.03.2018 Акціонерний банк "Південний" направив на адресу позичальника та заставодавця письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що містило вимогу № 14-15097БТ за змістом якої банк повідомив про наявну заборгованість за кредитним договором та вимагав її погашення в тридцятиденний строк, інакше банк буде змушений ініціювати звернення стягнення на предмет застави, шляхом продажу обладнання будь-якій особі, в порядку визначеному статті 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Зазначена вимога вручена нарочно представникам позичальників 23.03.2018, що підтверджується підписами директорів юридичних осіб та відтисками печаток останніх.
18. На виконання приписів статті 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вищевказане повідомлення було зареєстроване в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 55134194 від 16.03.2018 о 15:51:00, наданим Одеською філією державного підприємства "Національні інформаційні системи".
19. Акціонерний банк "Південний" визначив особу покупця заставного майна та 16.04.2018 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю "Рента Компані" (далі - ТОВ "Рента Компані") договір купівлі-продажу заставного майна               ТОВ "Мілк Ворд" з додатком, оригінал якого долучений до матеріалів справи.
20. Згідно з п. 1.1 договору продавець (ТОВ "Мілк Ворд" від імені якого діє Акціонерний банк "Південний") передає, а покупець (ТОВ "Рента Компані") приймає обладнання, згідно переліку обладнання (додаток №1 до договору) (предмет застави) яке належить продавцю та перебуває в заставі банку. 
21. Купівлю-продаж обладнання вказаного в п. 1 цього договору вчинено за           7 793 223,04 грн. Оплата вартості обладнання, встановлена в п. 2.1 цього договору, здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів, в строк до 28.02.2019 включно на рахунок банку (п. 2.1, 2.2 договору).
22. Відповідно до п. 4.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання взаємних обов`язків сторонами. 
23. Вказаний договір 16.04.2018 підписаний від імені ТОВ "Мілк Ворд" (від імені якого діє АБ "Південний") Андебура А.І. та скріплений печаткою Акціонерного банку "Південний" та представником ТОВ "Рента Компані" та скріплений їх печаткою. 
24. Поряд із цим, 23.07.2018 тим самим представником Акціонерного банку "Південний" Андебурою А. І. подана заява до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Буракової О. І. про вчинення виконавчого напису на договорі застави від 05.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. за р. № 200 .
25. Після вчинення приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бураковою О. І. виконавчого напису № 845 на договорі застави від 05.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. за р. № 200, вказаний виконавчий напис був пред`явлений Акціонерним банком "Південний" на виконання приватному виконавцеві Київського міського нотаріального округу Вараві P. С. (постанова про відкриття виконавчого провадження № 56968852 від 09.08.2018).
26. 16.08.2018 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва          Варава Р. С. в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса № 845 здійснив опис та арешт рухомого майна ТОВ "Мілк Ворд" за участі представника Акціонерного банку "Південний" адвоката Андебури А. І. та директора ТОВ "Мілк Ворд" Машкаренка В. І. та передав майно на зберігання директору цього товариства.
27. Крім того, 01.02.2019 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Р. С., стосовно раніше описаного, арештованого та переданого на зберігання директору ТОВ "Мілк Ворд" майна товариства, повторно здійснив опис та арешт рухомого майна ТОВ "Мілк Ворд" за участі представника Акціонерного банку "Південний" адвоката Андебури А. І., якому і передав на зберігання все рухоме майно ТОВ "Мілк Ворд".
28. 06.02.2019 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва          Варава Р. С. втретє здійснив опис та арешт рухомого майна ТОВ "Мілк Ворд" в межах виконавчого провадження № 56416677 по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/22459/17 від 04.05.2018 за участі представника Акціонерного банку "Південний" адвоката Андебури А. І., який демонтував частину обладнання та вивіз його в невідомому напрямку, що не заперечується представником Акціонерного банку "Південний".
29. ТОВ "Рента Компані" фактично отримало майно, яке є предметом оспорюваного договору лише 08.02.2019, що підтверджується актом прийому-передачі обладнання, хоча умовами цього договору визначено, що продавець передає, а покупець приймає обладнання, та вказано, що купівлю-продаж обладнання вчинено. 
30. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06.03.2019, серед іншого, відкрито провадження у справі № 918/99/19. Визнано вимоги Приватного підприємства "Обрій" до боржника в сумі 1 522 500,00 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Введено процедуру розпорядження майном строком на сто п`ятнадцять календарних днів та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Закорко Вадима Вікторовича. Проведення попереднього засідання суду призначено на 25.04.2019.
31. 06.03.2019 на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення № 58003 про порушення справи про банкрутство      ТОВ "Мілк Ворд" .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
32. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 у справі      № 918/99/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ворд" до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рента Компані" про визнання недійсним договору купівлі-продажу задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу обладнання згідно Переліку обладнання (Додаток №1 до цього договору та його невід`ємна частина), яке належало ТОВ "Мілк Ворд" та перебувало в заставі Акціонерного банку "Південний"), укладений 16.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілк Ворд" від імені якого у відповідності зі статтею 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", та п. 3.4 договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. 05.04.2017 за реєстровим № 200 діяло Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рента компані". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілк Ворд" 1 921,00 грн судового збору.
33. В обґрунтування рішення суд першої інстанції з огляду на положення статей 530, 572, 589, 590, 610, 655, 658 Цивільного кодексу України (ЦК України), статей 1, 20 Закону України "Про заставу", статей 23, 24, 25, 26, 27, 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", повідомлення, листи вимоги, договір купівлі продажу обладнання та наявні докази констатував, що станом на момент укладення оспорюваного договору все рухоме заставне майно боржника знаходилося у власності та фактичному володінні останнього та в матеріалах справи відсутні будь-які докази про фактичну передачу рухомого майна у володіння Акціонерному банку "Південний". 
34. Мотивуючи рішення з посиланням на статі 15, 16, 203, 215, 626 ЦК України, статті 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" місцевий суд дійшов висновку, що оскільки предмет застави не переходив у фактичне володіння банку, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та обставини справи, звернення стягнення на предмет застави повинно було відбуватись у судовому порядку, що свідчить про порушення відповідачем - 1 та відповідачем - 2 вимог чинного законодавства при укладенні оспорюваного договору, а тому прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання згідно переліку обладнання (додаток № 1 до цього договору та його невід`ємна частина), яке належало ТОВ "Мілк Ворд" та перебувало в заставі банку, укладений 16.04.2018 між ТОВ "Мілк Ворд", від імені якого у відповідності зі статтею 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", та п. 3.4 договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В. В. 05.04.2017 за реєстровим № 200 (далі договір застави) діяв Акціонерний банк "Південний" та ТОВ "Рента Компані". 
35. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 12.08.19 у справі № 918/99/19 - без змін.
36. Суд апеляційної інстанції відхилив доводи апеляційної скарги Акціонерного банка "Південний" про порушення правила підсудності, неналежність позивача та обраного ним способу захисту, посилаючись на статті 4, 16, 104, 110-112, 215 ЦК України обґрунтував можливість захисту прав позивача у обраний ним спосіб та погодився з висновком суду першої інстанції щодо необхідності розгляду даного позову судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство зазначеного боржника відповідно до частини четвертої статті 10 Закону про банкрутство.
37. Посилаючись на статтю 20 ЗУ України "Про заставу", статті 24, 26, 27, 28, 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач - 1 не мав права на звернення стягнення на предмет обтяження в позасудовому порядку шляхом укладення договору купівлі-продажу від 16.04.2018 від імені власника заставного майна.

Короткий зміст вимог касаційної скарги 
38. Не погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій Акціонерний банк "Південний" звернувся до Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду із касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову Північно- західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 та рішення Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ "Мілк Ворд"
РУХ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
39. 04.12.2019 Акціонерний банк "Південний" зверну безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 та рішення Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 у справі № 918/99/19.
40. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи             № 918/99/19 визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. (головуючого), суддів - Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2019.
41. Ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 відкрито касаційне провадження у справі № 918/99/19 за вищезазначеною касаційною скаргою та призначено її розгляд на 19.12.2019. 
42. Цією ухвалою надано учасникам справи строк на подання відзиву на касаційну скаргу до 18.12.2019. 
43. Відкладений ухвалою від 19.12.2019 розгляд справи не відбувся 30.01.2020 у зв`язку з відпусткою головуючого судді.
44. 27.01.2020 (вх. № 12870/2019Д6) до Верховного Суду від арбітражного керуючого Закорка В. В. надійшов відзив на касаційну скаргу.
45. 27.01.2020 (вх. № 12870/2019Д7) та 29.01.2020 (вх. № 12870/2019Д8) до Верховного Суду від ТОВ "Мілк Ворд" надійшли відзиви на касаційну скаргу із клопотанням про закриття касаційного провадження.
46. Ці заяви по суті справи подані арбітражним керуючим та ТОВ "Мілк Ворд" з пропуском встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження у справі № 918/99/19 строку (до 18.12.2019), хоча за інформацією з офіційного вебсайту УДППЗ "Укрпошта" щодо відстеження поштового відправлення                  № 0101614681501 боржник отримав копію цієї ухвали 16.12.2019. 
47. Проте, клопотання про поновлення строку на подання відзиву із зазначенням обґрунтованих причин пропуску більше ніж на місяць встановленого судом строку для подання відзиву на касаційну скаргу арбітражним керуючим та боржником не подано.
48. Згідно із частиною першою статті 295 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
49. Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
50. За змістом частин першої, четвертої статті 119 ГПК України процесуального кодексу України пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли ГПК України встановлено неможливість такого поновлення.
51. Натомість відповідно до частини другої статті 119 ГПК України за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. При цьому суд не може продовжити строк понад встановлений ГПК України (правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16). 
52. Враховуючи, що строк для подання відзиву на касаційну скаргу встановлений в ухвалі Верховного Суду від 12.12.2019 на час подання таких відзивів арбітражним керуючим та ТОВ "Мілк Ворд" сплинув та за відсутності обґрунтованих клопотань про його продовження, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для їх прийняття до розгляду. 
53. З наведених підстав, через недотриманням умов звернення із клопотанням, що за змістом є запереченням проти відкриття касаційного провадження, яке учасники справи згідно з частиною другою статті 294 ГПК України можуть подати до його відкриття, залишено без задоволення клопотання                          ТОВ "Мілк Ворд" про закриття касаційного провадження у справі № 918/99/19.
54. Призначений на 30.01.2020 розгляд справи не відбулося у зв`язку з відпусткою головуючого судді.
55. Ухвалою від 03.02.2010 розгляд касаційної скарги призначено на 10.02.2020 та у судовому засіданні 10.02.2020 оголошено перерву до 12.02.2020.
56. 10.02.2020 (вх. № 12870/2019Д9) представником ТОВ "Мілк Ворд" подано до Верховного Суду додаткові обґрунтування і пояснення до відзиву на касаційну скаргу. 
57. Оскільки ці пояснення фактично подані боржником з порушенням строку встановленого для подання відзиву та за відсутності обґрунтованих причин для його поновлення суд касаційної інстанції не приймає до розгляду доповнення до відзиву боржника (вх. № 12870/2019Д9 від 10.02.2020) з підстав, зазначених у пунктах 38-41 цієї постанови.
58. У судовому засіданні 12.02.2020 брала участь представник скаржника, яка надала пояснення по суті касаційної скарги.
59. Інші учасники справи явку повноважних представників не забезпечили. Оскільки, явка учасників справи не була визнана обов`язковою, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності повноважних представників учасників справи.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу (Акціонерний банк "Південний")
60. Скаржник в обґрунтування доводів касаційної скарги стверджує, що висновки судів попередніх інстанцій ґрунтуються на неправильній оцінці фактичних обставин справи та суперечать положенням статей 10, 20 Закону про банкрутство, 278 ГПК України, статей 27, 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", а оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, позаяк:
- справу розглянуто неповноважним складом суду, оскільки відсутні підстави для розгляду позову ТОВ "Мілк Ворд" до третіх осіб у межах справи про банкрутство цього товариства; 
- оспорювання саме боржником договору купівлі-продажу його майна із загальних підстав недійсності правочинів, визначених ЦК України, виключає можливість розгляду судом позову ТОВ "Мілк Ворд" в межах справи про банкрутство в порядку, передбаченому статтею 20 Закону про банкрутство, відтак цей позов належало залишити без розгляду відповідно до вимог статті 278 ГПК України;
- оспорюваний договір укладено у передбаченій законодавством формі, його сторонами узгоджено всі істотні умови, правочин не суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам, представники сторін мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені;
Узагальнені доводи інших учасників справи
61. У встановлений Верховним Судом строк учасники справи правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористалися, із клопотанням про продовження цього строку відповідно до вимог статті 119 ГПК України не зверталися.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду касаційної скарги
62. Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
63. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
64. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
65. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій
66. Предметом касаційного перегляду є ухвалені в межах справи про банкрутство ТОВ "Мілк Ворд" судові рішення місцевого та апеляційного господарських судів про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна боржника від 16.04.2018, укладеного з метою позасудового звернення стягнення на предмет застави на підставі статті 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".
67. Отже, виходячи з приписів статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції перевірив правильність задоволення вимог ТОВ "Мілк Ворд" в частині недійсності договору купівлі-продажу майна боржника від 16.04.2018 на підставі встановлених судами попередніх інстанцій у цій справі фактичних обставин та в межах доводів і вимог касаційної скарги.
68. Відповідно до частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
69. Оцінюючи доводи скаржника в контексті змісту та природи спірних правовідносин колегія суддів касаційної інстанції звертається до усталеної правової позиції, викладеної зокрема у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №15/250-б, від 20.06.2019 у справі 910/11436/16, за якою, встановлюючи спеціальний пріоритет Закону про банкрутство законодавець не виключає можливості застосування цивільно-правових підстав для визнання недійсними правочинів у межах провадження у справі про банкрутство.
70. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
71. Частиною першою статті 4 ГПК України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
72. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист та звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
73. За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання правочину недійсним є одним із передбачених цією статтею способом захисту цивільних прав та інтересів
74. У постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 Верховний Суд зауважив зокрема, що аналіз статей 13, 15, 16, 203, 215 ЦК України дозволяє зробити висновок, що недійсність договору як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.
75. Звертаючись з вимогою про визнання недійсним оспорюваного договору на підставі статей 203, 215 ЦК України позивач посилався на порушення його прав як власника майна та заставодавця, що відбулося внаслідок укладення від його імені договору купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження з порушенням визначених законодавством порядку, строків і способу звернення стягнення на предмет обтяження, що серед іншого мало вплинути на обсяг його зобов`язань перед кредиторами та склад ліквідаційної маси боржника, оскільки на час звернення з вказаним позовом ТОВ "Мілк Ворд" перебувало у процедурі розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду Рівненської області про порушення провадження про банкрутство від 06.03.2019 у справі № 918/99/19.
76. Відтак з огляду на правову природу спірних правовідносин, предмет та підстави позову ТОВ "Мілк Ворд" колегія суддів Верховного Суду вважає правильним відхилення судами попередніх інстанцій доводів скаржника про невідповідність суб`єктного складу та підстав позову вимогам статті 20 Закону про банкрутство, позаяк заставодатель оспорив договір купівлі-продажу предмета забезпечення із загальних цивільно-правових підстав, а вказана стаття спеціального закону передбачає обмежене коло ініціатороів та додаткові, специфічні підстави визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.
77. Як уже зазначалося вище, щодо позивача ТОВ "Мілк Ворд" 06.03.2019 порушено провадження у справі про банкрутство № 910/6968/16 та введено процедуру розпорядження майном.
78. Статтею 9 Закону про банкрутство, що кореспондується з наведеними вище положеннями статті 12 ГПК України визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
79. За визначеними у статті 20 ГПК України загальними правилами предметної юрисдикції господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником (пункт 8 частини 1 цієї статті).
80. У статті 10 Закону про банкрутство конкретизуються зазначені положення, зокрема визначено, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам і розглядаються ними за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або місцем проживання боржника - фізичної особи. Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України (частини перша та четверта цієї статті).
81. Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника на час звернення із позовом про визнання недійсним правочину (договору), укладеного боржником або від його імені третіми особами, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 908/4057/14).
82. Відтак, Верховний Суд погоджується з висновком попередніх інстанцій стосовно розгляду даного позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу рухомого майна боржника у межах справи про банкрутство                   ТОВ "Мілк Ворд" забезпечить належну реалізацію судом, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, принципу судового нагляду у правовідносинах неспроможності та є ефективним процесуальним засобом захисту прав як боржника, так і кредиторі, оскільки результат розгляду таких спорів може впливати на права та обов`язки боржника та його кредиторів. Подібна за змістом правова позиція наведена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16.04.2019 у справі № 44/459-б та від 11.09.2019 у справі                № 914/1723/15.
83. Зазначене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 907/574/16 щодо мети об`єднання у межах справи про банкрутство майнових спорів за участю боржника та підсудності господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, майнових спорів, стороною яких є боржник, а також спорів про недійсність правочинів, вчинених боржником з третіми особами.
84. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
85. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). 
86. Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон № 1255-IV) визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
87. Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону № 1255-IV до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави49          ЦК України, що виникає на підставі договору.
88. За змістом статті 22 Закону № 1255-IV обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає:                    1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.
89. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
90. Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
91. За змістом статті 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
92. У частині першій статті 23 Закону № 1255-IV передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.
93. До того ж частиною першою статті 24 Закону № 1255-IV установлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. 
94. Як встановлено судами попередніх інстанцій за оспорюваним договором, укладеним 16.04.2018 між ТОВ "Мілк Ворд", від імені якого згідно зі статтею 30 Закону № 1255-IV діяв Акціонерний банк "Південний" та ТОВ "Рента Компані", продавець (ТОВ "Мілк Ворд") передає, а покупець (ТОВ "Рента Компані") приймає обладнання, яке належить продавцю та перебуває в заставі банку. Останній набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання взаємних обов`язків сторонами. 
95. Таким чином Акціонерний банк "Південний", як заставодержатель за договором застави від 05.04.2017, укладеним між ТОВ "Мілк Ворд" та Акціонерним банком "Південний" реалізував своє право одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження у зв`язку з порушенням позичальниками зобов`язань за генеральною угодою № AGS2017-01190 та кредитними договорами.
96. Статтею 26 Закону № 1255-IV визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.
97. Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 1255-IV обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави.
98. Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
99. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
100. У статті 27 Закону № 1255-IV, що передбачає вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, встановлено, що таке повідомлення, серед іншого, повинно містити вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
101. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд обтяжувача.
102. Згідно зі статтею 28 Закону № 1255-IV якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.
103. Таким чином Закон № 1255-IV пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок обчислення цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а його сплив визначає як обов`язкову передумову подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави.
104. Окрім того, імперативність вимоги Закону № 1255-IV щодо надання боржнику тридцятиденного строку для усунення порушення зобов`язання та дотримання цього строку обтяжувачем у разі позасудового звернення стягнення на предмет обтяження обумовлена передбаченою частиною другою статті 30 цього Закону гарантією реалізації протягом зазначеного строку переважного права на придбання предмета забезпечувального обтяження іншим обтяжувачем, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження.
105. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання тридцятиденного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють позасудове звернення стягнення на предмет застави (подібну за змістом правову позицію, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц). 
106. За відсутності спеціальних застережень у Законі № 1255-IV при обчисленні цього строку застосовуються загальні правила щодо початку перебігу та закінчення строку, передбачені главою 18 розділу V ЦК України, за якими перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
107. Як встановлено судами попередніх інстанцій відомості про звернення стягнення предмет забезпечувального обтяження, належний ТОВ "Мілк Ворд", зареєстроване в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження 16.03.2018, з надісланням боржнику письмового повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання з вимогою погашення наявної заборгованості та, у разі невиконання цієї вимоги, про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу в порядку, передбаченому статтею 30 Закону № 1255-IV . Цю вимогу вручено нарочно представникам позичальників 23.03.2018.
108. Відповідно до умов договору застави Акціонерний банк "Південний" від 05.04.2017 визначив покупця заставного майна, ТОВ "Рента Компані", з яким від імені боржника уклав договір купівлі-продажу заставного майна ТОВ "Мілк Ворд" в порядку позасудового звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.
109. Цей договір укладено сторонами 16.04.2018 у понеділок, що в силу приписів частини п`ятої статті 254 ЦК України є днем закінчення строку для виконання боржником зобов`язання, позаяк тридцятий день цього строку припадав на вихідний.
110. Таким чином оспорюваний боржником договір купівлі продажу заставного майна ТОВ "Мілк Ворд" було укладено до завершення імперативного тридцятиденного строку, визначеного Законом № 1255-IV боржнику для виконання зобов`язання, а іншим обтяжувачам для реалізації переважного права купівлі, отже позасудове звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відбулося з порушенням однієї з обов`язкових вимог (умов) для реалізації обтяжувачем такого права, що вказує на недійсність цього правочину.
111. Отже, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що таке порушення Акціонерним банком "Південний" процедури звернення стягнення на заставне майно ТОВ "Мілк Ворд" згідно з вимогами статей 27, 28, 30 Закону № 1255-IV є достатньою правовою підставою для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу предмета забезпечення від 16.04.2018.
112. З огляду на зазначене Верховний Суд, здійснюючи повноваження суду касаційної інстанції з перегляду рішення судів попередніх інстанцій за касаційною скаргою Акціонерного банку "Південний", перевіривши наведені в ній доводи та матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а наведені у ній доводи не спростовують висновків про недійсність оспорюваного договору внаслідок порушення визначеного Законом № 1255-IV порядку позасудового звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що за наведеним вище та з огляду на встановлені у цій справі обставини може бути самостійною і достатньою підставою для визнання відповідного правочину недійсним 
Щодо суті касаційної скарги
113. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення судом касаційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
114. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
115. Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
116. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції надано скаржникові відповідь на доводи, зазначені ним в подальшому як підстави для касаційного оскарження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
117. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
118. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309               ГПК України).
119. Виходячи з наведених положень законодавства та обставин, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається, відтак касаційну скаргу Акціонерного банку "Південний" належить залишити без задоволення.
Щодо судових витрат
120. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін судових рішень місцевого та апеляційного господарських судів витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Висновки щодо застосування норм права
121. Аналіз статей 24, 26, 27, 28, 30 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" дає підстави для висновку, що ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання тридцятиденного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють позасудове звернення стягнення на предмет застави, зокрема шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. 
122. Досліджуючи питання дотримання вказаного строку слід керуватися загальними правилми обчислення строків, що визначені главою 18 розділу             V ЦК України, зокрема враховувати, що за змістом частини п`ятої статті 254 цього Кодексу якщо останній день тридцятиденного строку для виконнання боржником вимоги про усунення порушення зобов`язання припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Південний" залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 12.08.2019 у справі № 918/99/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                            О. О. Банасько
Судді                                                                                                        Л. Й. Катеринчук

                                                                                                                 В. Г. Пєсков