ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3179/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,   секретар судового засідання – Лащенко Р.В., представника позивача – Петрушенко Л.Л., представника скаржника – Гребенюк І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  Офісу великих платників податків ДПС 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року в адміністративній справі №280/3179/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Прасов О.О.) 
за позовом  Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна"  
до  Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної Казначейської служби України в м. Києві       
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення бюджетного відшкодування,- 
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна"  звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (відповідач-1),   Головного управління Державної Казначейської служби України в м. Києві (відповідач-2), в якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; 
- стягнути з Державного бюджету України на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД “ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ” ІМ. А.М. КУЗЬМІНА” заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в сумі 668325 грн. 00 коп.; 3) стягнути з Державного бюджету України на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА “ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД “ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ” ІМ. А.М. КУЗЬМІНА” пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 65257 грн. 81 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що достовірність нарахування суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування згідно з податковою декларацією за листопад 2017 року, підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим грошові кошти в сумі 668325,00 грн. підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України на користь позивача. Разом з тим, в порушення вимог податкового законодавства відповідачем-1 не внесена узгоджена сума бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а відповідачем-2 ця сума не перерахована на поточний рахунок платника податків. Також позивач зазначав, що оскільки не відшкодована позивачу сума ПДВ є бюджетною заборгованістю, на яку за законом нараховується пеня за несвоєчасне відшкодування, відповідно у останнього, як суб`єкта господарювання, є право вимагати у судовому порядку стягнення на його користь відповідних сум пені з Державного бюджету України, і відсутність вказаних коштів у Державному бюджеті України, або їх не передбачення на такі видатки, не є перешкодою для задоволення вимог позивача у цій справі. 
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не внесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування Приватному акціонерному товариству "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна". Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна" заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в сумі 668325 грн. 00 коп. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна" пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 65257 грн. 81 коп. Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна" за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби судовий збір в сумі 12924 грн. 74 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу,  в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на час виникнення права у позивача на повернення суми бюджетного відшкодування діє Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, який формується в автоматичному режимі на підставі баз даних ДФС та Казначейства. Таким чином, оскільки бюджетне відшкодування відбувається в автоматичному режимі, а скаржником не були вчинені дії щодо внесення даних щодо узгодженої суми податку на додану вартість, позовні вимоги про стягнення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 668325,00грн. безпосередньо з Державного бюджету України є передчасними та такими, що суперечать порядку відшкодування передбаченому у Податковому кодексі України. Безпосереднє стягнення бюджетного відшкодування з Державного бюджету України можливе лише за умови відсутності в державі механізму його відшкодування та не можливості відновлення порушених прав платника податків в інший спосіб, проте до суду не надано доказів на підтвердження того, що на даний час відшкодування ПДВ у порядку встановленому ПК України не здійснюється, як і не надано доказів на підтвердження того, що у разі внесення контролюючим органом до Реєстру відповідної інформації позивачу буде відмовлено у повернені належного бюджетного відшкодування. Отже, на думку скаржника, вимога позивача про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ не правильним способом захисту його права та, відповідно, задоволенню не підлягає. 
В відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачем подано до Запорізького управління Офісу ВПП ДФС декларацію з податку на додану вартість, в якій було задекларовано до бюджетного відшкодування від`ємне значення податку на додану вартість за листопад 2017 року в сумі 668325,00 грн., про що було подано відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування. 
В період з 24.01.2018р. по 13.02.2018р. на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України Запорізького управління Офісу ВПП ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань достовірності декларування від`ємного значення ПДВ по декларації за листопад 2017 pоку, яке становить більше 100 тис. гривень, відображеного в податковій декларації з ПДВ за листопад 2017 року, про що складено акт №17/28-10-47-06/00186536 від 16.02.2018 року, яким встановлено, що сума бюджетного відшкодування за листопад 2017 року у розмірі 668325,00 грн. була заявлена в порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту по декларації за листопад 2017 року на суму 668325,00 грн., що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку по декларації за листопад 2017 року на суму 668325,00 грн. 
На підставі вищезазначеного акту було винесено податкове повідомлення-рішення №0001444706 від 06.03.2018 року, яким було зменшено бюджетне відшкодування по декларації за листопад 2017 року на загальну суму 668325,00 грн. 
Позивач, не погодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду про визнання його протиправним та скасування. 
04.10.2018 року рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/905/18 податкове повідомлення-рішення №0001444706 від 06.03.2018 року скасоване.
02.01.2019 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду відповідачу повернута апеляційна скарга без розгляду, рішення суду першої інстанції набрало законної сили відповідно до ст.255 КАС України. 
Листом від 28.03.2019 року за №16212/10/28-10-47-06-12 Офіс ВПП ДФС на звернення позивача повідомив про неможливість відображення в Реєстрі заяв про повернення сум бюджетного відшкодування показників податкових декларацій з ПДВ за жовтень, листопад, січень 2017 року та січень, березень, квітень 2018 року за результатами судового та адміністративного оскарження.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України зазначено платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
          Згідно з пп.200.7.1 п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
          Відповідно до пп.200.7.2 п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
У п.200.12 ст.200 Податкового кодексу України вказано: “Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: … ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення. … У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України". У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу. …”.
Як зазначено у п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Згідно з п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Відповідо до п.1.1 “Порядку здійснення органами Державної казначейської служби України бюджетного відшкодування податку на додану вартість на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування”, затвердженого 31.03.2017 року наказом Державної казначейської служби України №103 (Із змінами, внесеними наказом Державної казначейської служби України 07.12.2017 року за №396) (у редакції наказу Державної казначейської служби України 06.07.2018 року за №232) (надалі – “Порядок здійснення органами Державної казначейської служби України бюджетного відшкодування податку на додану вартість на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування”), цей Порядок регламентує організацію роботи Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) та головних управлінь Державної казначейської служби України (далі - головні управління Казначейства) у процесі здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (далі - Реєстр).
Як зазначено у п.3.2 “Порядку здійснення органами Державної казначейської служби України бюджетного відшкодування податку на додану вартість на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування”, Управління/Відділ бюджетних надходжень та казначейських операцій: здійснює моніторинг надходження від Казначейства інформації з Реєстру та коштів для здійснення бюджетного відшкодування ПДВ; у день отримання від Казначейства інформації з Реєстру, забезпечує її виконання у повному обсязі.
Згідно з п.3.3 “Порядку здійснення органами Державної казначейської служби України бюджетного відшкодування податку на додану вартість на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування” у разі невиконання інформації з Реєстру в день її отримання, керівник відповідного головного управління Казначейства у письмовій формі надає обґрунтоване пояснення на адресу Казначейства з обов`язковим зазначенням обставин, які зумовили невиконання інформації з Реєстру.
Так, достовірність нарахування суми ПДВ, заявленої до бюджетного відшкодування в сумі 668325,00 грн. згідно з податковою декларацією за листопад 2017 року, підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, що представником відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не заперечується. 
Також представником відповідача під час судового засідання в суді апеляційної інстанції зазначено, що відповідачем-1 дійсно не виконано всі вимоги для внесення суми 668325,00 грн. до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, проте в даному випадку, суд першої інстанції повинен був зобов`язати контролюючий орган здійснити відповідні дії для внесення вищевказаної суми до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а не стягувати цю суму з Державного бюджету України. 
З огляду на пояснення представника скаржника та з урахуванням наявного в матеріалах справи скріншоту щодо опрацювання контролюючим органом інформації в адміністративній справі №808/905/18, в якому відсутня інформація щодо узгодження суми 668325,00грн. бюджетного відшкодування, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем-1 протиправно не внесено до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані про узгоджену суму 668325,00 грн. бюджетного відшкодування.
Зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з ч.2  ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені    Конституцією    та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тому, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права.
Критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені  Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Отже, під дискреційним повноваженням розуміється таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в даному випадку відсутні дискреційні повноваження контролюючого органу, оскільки відповідно до норм чинного законодавства контролюючий орган зобов`язаний внести суми бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування після набрання судовим рішенням законної сили про скасування податкового повідомлення-рішення, яким, зокрема, були зменшено суму  бюджетного відшкодування. 
Відповідно до аб. 10 п.9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. 
За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в даному випадку ефективним способом поновлення порушених прав позивача є саме стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна" заборгованість з відшкодування податку на додану вартість в сумі 668325 грн. 00 коп.
Щодо позовної вимоги про стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до приписів п.200.23 ст.200 ПК України на суми податку, не відшкодовані протягом визначених ст.200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Пеня починає нараховуватися з моменту, коли бюджетне відшкодування набуває статусу заборгованості, та нараховується протягом строку не відшкодованої заборгованості з бюджету включаючи день перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.
З урахуванням вимог п.200.13, п.200.15 ст.200 ПК України колегія судів погоджує доводи позивача, що моментом набуття бюджетним відшкодуванням статусу заборгованості є наступний день після спливу встановлених податковим законодавством строків на внесення суми бюджетного відшкодування ПДВ до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом та перерахування органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника податку у банку, що його обслуговує.
При цьому, необхідно зауважити на те, що положення п.200.23 ст.200 ПК України є імперативною нормою закону, а інші норми Податкового кодексу України не передбачають, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості з ПДВ, здійснюється лише після фактичного отримання платником податків суми такої заборгованості.
Таким чином, оскільки не відшкодована позивачу сума ПДВ є бюджетною заборгованістю, на яку за законом нараховується пеня за несвоєчасне відшкодування, відповідно у позивача, як суб`єкта господарювання, є право вимагати у судовому порядку стягнення на його користь відповідних сум пені з Державного бюджету України.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючий орган оскаржував саме право позивача щодо стягнення такої пені та жодним чином не зазначав щодо розрахунку суми такої пені. Разом з тим, колегія суддів погоджується з заявленою  позивачем у позові сумою пені. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна" пені на рівні 120% облікової ставки Національного банку України у сумі 65257 грн. 81 коп.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року в адміністративній справі №280/3179/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім.А.М. Кузьміна"  до  Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної Казначейської служби України в м. Києві    про визнання бездіяльності протиправною та стягнення бюджетного відшкодування – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2019 року в адміністративній справі №280/3179/19 - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 05.02.2020 року, в повному обсязі постанова складена 10.02.2020 року. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва