УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 січня 2020 року
м. Київ
справа № 753/188/15/14-к
провадження № 51 - 77 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року,
встановив:
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року   ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_4 звільнено від призначеного основного і додаткового покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь:
-Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги вартість лікування в сумі 782,44 грн.;
-процесуальні витрати в сумі 737,88 грн на користь держави за проведення експертиз.
Київський апеляційний суд ухвалою від 23 вересня 2019 року вирок місцевого суду залишив без змін. 
Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду засуджений ОСОБА_4 та його захисник  ОСОБА_5  поза межами строку на касаційне оскарження подали  спільну касаційну скаргу, в якій порушили питання про поновлення їм строку на касаційне оскарження.
Як на поважність причини пропуску строку засуджений та його захисник посилаються на те, що захисник  ОСОБА_5 отримав  копію ухвали Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року лише 21 грудня 2019 року. Тому засуджений та його захисник просять поновити строк для подання відповідної касаційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
При цьому правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. 
Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Порядок обчислення процесуальних строків визначений ст. 115 КПК. Частиною 4 вказаної норми процесуального закону визначено, що при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала Київського апеляційного суду була постановлена 23 вересня 2019 року, а тому для засудженого котрий не тримається під вартою та його захисника, які були присутні при постановленні вказаного судового рішення, останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції, на вищевказану ухвалу, було 24 грудня 2019 року. 
Однак  засуджений та його захисник подали касаційну скаргу до Верховного Суду 08 січня 2020 року, тобто після закінчення встановленого законом строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Так, наведені у клопотанні доводи  ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5  про причини пропуску ними строку на касаційне оскарження, Верховний Суд не визнає поважними в розумінні ст. 117 КПК, оскільки під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду в установлений законом строк.
В клопотанні засуджений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не зазначають конкретних обставин, які б завадили їм вчасно подати касаційну скаргу, зважаючи на те, що ОСОБА_4 під вартою не перебуває та був присутній разом з його захисником  ОСОБА_5 в судовому засіданні під час розгляду апеляційним судом 23 вересня 2019 рокуапеляційної скарги сторони захисту.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
З огляду на викладене, оскільки інших доводів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження  ОСОБА_4 та його захисник  ОСОБА_5 у касаційній скарзі не навели, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню. 
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 та його захиснику  ОСОБА_5 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року.
Повернути касаційну скаргу засудженому ОСОБА_4 та його захиснику  ОСОБА_5 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                       ОСОБА_2                                      ОСОБА_3