ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р.	Справа № 520/7143/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бенедик А.П.,
Суддів: Гуцала М.І. ,  Донець Л.О. ,
за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіоелектронний комплекс" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Бідонько Р.Р.) від 15.10.2019 року (повний текст рішення складено 22.10.2019 року) по справі №520/7143/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіоелектронний комплекс"
до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Радіоелектронний комплекс", звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Харківській області №1197632/3988327 від 19.06.2019 року про відмову позивачу у реєстрації податкової накладної №8 від 24.05.2019 року та №1212769/39838827 від 05.07.2019 року про відмову позивачу у реєстрації податкової накладної №3 від 18.06.2019 року у Єдиному реєстрі податкових накладних;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні позивача №8 від 24.05.2019 року та №3 від 18.06.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати протокольне рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 172 від 10.06.2019 року про включення позивача до переліку платників податків в режимі “Журнал ризикових платників” розділу “Роботі Комісії регіонального рівня” підсистеми “Аналітична система” ІТС “Податковий блок” за критерієм ризиковості платників відповідно до  п.1.6. Критеріїв ризиковості платника податку;
- зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області виключити позивача із переліку платників податків в режимі “Журнал ризикових платників податків” розділу “Робота Комісії “регіонального рівня” підсистеми “Аналітична система” ІТС “Податковий блок” як платника з ознаками ризиковості;
- стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невідповідність спірних рішень вимогам чинного законодавства. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області №1197632/3988327 від 19.06.2019 року про відмову позивачу у реєстрації податкової накладної № 8 від 24.05.2019 року у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 1212769/39838827 від 05.07.2019 року про відмову позивачу у реєстрації податкової накладної №3 від 18.06.2019 року у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зобов`язано Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні позивача №8 від 24.05.2019 року та №3 від 18.06.2019 року.
У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 1440,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України. 
Стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 1440,75 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування протокольне рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 172 від 10.06.2019 року про включення позивача до переліку платників податків в режимі “Журнал ризикових платників” розділу “Роботі Комісії регіонального рівня” підсистеми “Аналітична система” ІТС “Податковий блок” за критерієм ризиковості платників відповідно до  п.1.6. Критеріїв ризиковості платника податку та зобов`язання Головне управління ДФС у Харківській області виключити позивача із переліку платників податків в режимі “Журнал ризикових платників податків” розділу “Робота Комісії “регіонального рівня” підсистеми “Аналітична система” ІТС “Податковий блок” як платника з ознаками ризиковості. Прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що оскаржуване рішення відповідача є незаконним, оскільки прийнято за відсутності належним чином встановлених критеріїв ризиковості. Також, оскільки встановлення платнику податку, яким складено податкову накладену/розрахунок коригування, відповідність критеріям ризиковості платника податку передбачає застосування до нього адміністративних процедур із безумовним зупиненням поданих на реєстрацію податкової накладеної/ розрахунку коригування, то відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскаржуване рішення є рекомендаційним, не порушує та не впливає на безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.
Відповідачі правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ТОВ "Радіоелектронний комплекс" пройшло встановлену законом процедуру державної реєстрації та є платником податків та зборів, у т.ч. податку на додану вартість.
В межах здійснення зареєстрованих видів господарської діяльності по взаємовідносинам із контрагентами-покупцями, ТОВ "Радіоелектронний комплекс" сформовано та направлено для реєстрації до ЄРПН податкові накладні: №8 від 24.05.2019 року (по взаємовідносинам із ДП “ХБТЗ”) та № 3 від 18.06.2019 року (по взаємовідносинам із ДП “ЛБТЗ”).
За результатами розгляду податкової накладної №8 від 24.05.2019, контролюючий орган через Автоматизовану систему “Єдине вікно подання електронних документів” ДФС України направив ТОВ "Радіоелектронний комплекс" квитанцію від 11.06.2019, у якій зазначено: “Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 24.05.2019 №8 зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6. п.1 “Критеріїв ризиковості платника податку”.
Також, за результатами розгляду податкової накладної №3 від 18.06.2019, контролюючий орган через Автоматизовану систему “Єдине вікно подання електронних документів” ДФС України направив ТОВ "Радіоелектронний комплекс" квитанцію від 24.06.2019, у якій зазначено: “Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПНТК від 8.06.2018 №3 зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6. п.1 “Критеріїв ризиковості платника податку” (а.с. 121)
У зв`язку з блокуванням податкових накладних, позивач направив контролюючому органу повідомлення разом з поясненнями щодо суті господарської операції та копіями документів.
Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято рішення №1197632/39838827 від 19.06.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №8 від 24.05.2019 (а.с. 89-90) та рішення  №1212769 39838827 від 05.07.2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №3 від 18.06.2019 (а.с. 125-126).
Також, як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято протокольне рішення № 172 про включення позивача до переліку платників податків в режимі “Журнал ризикових платників” розділу “Роботі Комісії регіонального рівня” підсистеми “Аналітична система” ІТС “Податковий блок” за критерієм ризиковості платників відповідно до  п.1.6. Критеріїв ризиковості платника податку.
Не погоджуючись із правомірністю вищевказаних рішень про включення позивача до переліку платників податків за критерієм ризиковості, а також відмову у реєстрації податкових накладених, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку по протиправність оскаржуваних рішень про відмову позивачу у реєстрації податкових накладних. 
Разом з тим, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд виходив з того, що рішення у вигляді протоколу щодо занесення підприємства до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості є актом індивідуальної дії, яке не порушує та не впливає на безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача, оскільки являється рекомендаційним та не породжує негативні наслідки.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3    ст. 308 КАС України).
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в іншій частині оскаржуване рішення суду не підлягає апеляційному перегляду.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі – ПК України) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Підпунктом 20.1.45 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право здійснювати щоденну обробку-даних та інформації електронного кабінету, необхідних для виконання покладених на них функцій з адміністрування податкового законодавства та законодавства з інших питань, контроль за дотримання якого покладено на контролюючий орган, що включає, зокрема, прийняття, обробку та аналіз документів та даних платників податків, здійснення повноважень, передбачених законом, які можуть бути реалізовані в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку.
Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України, податковий контроль – це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п.п.62.1.2 п.62.1 ст.62 ПК України, способом здійснення такого контролю є, зокрема, здійснення інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.
Відповідно до п.71.1 ст.71 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Збір податкової інформації та отримання податкової інформації контролюючим органом врегульовано статтями 72, 73 ПК України.
Згідно п.п.72.1.1 п.72.1 ст.72 ПК України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах: що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.
Відповідно до п.74.1 ст.74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.
Отже, дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, незалежно від джерела її отримання (чи то отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, чи то за результатами засідання Комісії ГУ ДФС), є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків в порядку передбаченому ПК України. Способом здійснення таких дій є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до норм ПК України, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.
Відповідно, інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права також була висловлена Верховного Судом у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 826/1902/15, від 18 вересня 2018 року у справі № 818/398/15.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – Порядок зупинення реєстрації №117), Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі – Порядок роботи комісій №117) та Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі – Порядок розгляду скарг №117).
Відповідно до п.2 Порядку зупинення реєстрації №117, моніторинг – це сукупність заходів та методів роботи контролюючих органів, що виявляє за результатами проведення аналізу наявної інформації в інформаційних ресурсах ДФС та/або за результатами проведення обробки та аналізу податкової інформації об`єктивні ознаки наявності ризиків порушення норм податкового законодавства.
Критерій оцінки ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, - це визначений показник моніторингу, що характеризує ризик.
Ризик порушення норм податкового законодавства – це ймовірність складання та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а"/"б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а"/"б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 ПК України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку.
Згідно із пп.5 та 6 Порядку зупинення реєстрації №117, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
Положеннями п.10 Порядку зупинення реєстрації №117 передбачено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
На виконання зазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №117 та з метою організації роботи Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС), визначення взаємодії Комісії ДФС, структурних підрозділів ДФС та головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС наказом Державної фіскальної служби України від 03.08.2018 № 523 затверджено Порядок взаємодії Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, структурних підрозділів ДФС та головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС (далі – Порядок №523).
Відповідно до п.1 Порядку №523, даний Порядок є розпорядчим документом, який визначає організаційні та процедурні засади діяльності Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія ДФС) та порядок її взаємодії зі структурними підрозділами ДФС та комісіями головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС (далі - комісії регіонального рівня).
Згідно із п.п.6-9 Порядку №523, комісіями регіонального рівня здійснюється: 
розгляд питань щодо внесення/виключення платників податку до (з) переліку ризикових платників податків згідно з пунктом 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку, які затверджено Державною фіскальною службою України та погоджено з Міністерством фінансів України (далі - Критерії);
розгляд наданої Комісією ДФС інформації по платниках з ознаками ризиковості в день її надходження, внесення таких платників податку до переліку ризикових платників податків, а в разі прийняття відповідного рішення - виключення платників податку з переліку ризикових платників податків.
Засідання комісій регіонального рівня щодо розгляду питань про внесення/виключення платників податку до (з) переліку ризикових платників податків проводиться згідно з Порядком роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117.
До протоколу засідання комісій регіонального рівня обов`язково додаються: перелік платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 Критеріїв; матеріали, на підставі яких платників податків внесено до переліку ризикових платників податків; інша інформація, що розглядається комісіями регіонального рівня.
Інформація щодо внесення/виключення платників податку до (з) переліку ризикових платників податків згідно з пунктом 1.6 Критеріїв вноситься секретарями комісій регіонального рівня до АІС "Податковий блок". Інформація щодо внесення/виключення платників податку до (з) переліку ризикових платників податків згідно з пунктами 1.1 - 1.5 Критеріїв вноситься відповідальними особами, яких включено до складу комісій регіонального рівня. Відповідно до алгоритму дій співробітників оперативних підрозділів при формуванні облікової картки та внесенні інформації до переліку ризикових платників податків (додаток 3*), відповідальна особа (член комісії регіонального рівня) формує облікову картку в електронному вигляді у формі згідно з додатком 4* до Порядку.
Відповідно до п. 1 Порядку роботи комісій №117, цей Порядок визначає організаційні та процедурні засади діяльності комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а також права та обов`язки її членів.
Положеннями п.3 Порядку роботи комісій №117 визначено, що комісія контролюючого органу діє в межах повноважень, визначених у Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин чинним законодавством було передбачено певний порядок виконання податковими органами своїх функцій щодо податкового контролю, в тому числі здійснює моніторинг податкових, накладних/розрахунків коригування шляхом аналізу наявної податкової інформації, що міститься в інформаційних ресурсах ДФС.
Здійснюючи моніторинг, контролюючий орган виявляє ризик порушення норм податкового законодавства, який проявляється у ймовірності складання та надання податкової накладної з порушенням ПК України та неможливості здійснення операцій з постачання товарів/послуг дані про які зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку виконання свого податкового обов`язку.
Також, контролюючими органами свої функції щодо податкового контролю здійснюються у формі проведення засідання комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС стосовно розгляду питання щодо встановлення ризиковості платника податків та внесення за результатами такого розгляду інформації щодо внесення/виключення платників податку до (з) переліку ризикових платників податків до АІС "Податковий блок". 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1    ст. 5 КАС України).
Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.
Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій    статті 4 Цивільного процесуального кодексу України    та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать    Конституції    і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.
Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв`язку зі зверненням у компетентний державний орган).
В розумінні КАС України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
В свою чергу, дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи результатів засідання Комісії (за результатами, якої не приймалось рішення про відмову у реєстрації податкової накладної) не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи, функцій та завдань) з метою здійснення відповідних прав та обов`язків.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановлені під час розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку, що внесення до системи АІС "Податковий блок" податкової інформації, щодо відповідності позивача критеріям ризиковості, є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань.
Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.11.2019 у справі №480/4006/18.
Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів звертає увагу, що підстави для відступлення від правових позицій Верховного Суду судом не встановлені, а сторонами не повідомлені.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для визнання протиправним та скасування протокольне рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 172 від 10.06.2019 року про включення позивача до переліку платників податків в режимі “Журнал ризикових платників” розділу “Роботі Комісії регіонального рівня” підсистеми “Аналітична система” ІТС “Податковий блок” за критерієм ризиковості платників відповідно до  п.1.6. Критеріїв ризиковості платника податку. 
Також, оскільки позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління ДФС у Харківській області виключити позивача із переліку платників податків в режимі “Журнал ризикових платників податків” розділу “Робота Комісії “регіонального рівня” підсистеми “Аналітична система” ІТС “Податковий блок” як платника з ознаками ризиковості є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування вищевказаного рішення, то вони також не підлягають задоволенню.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:              1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);             4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радіоелектронний комплекс" залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року по справі №520/7143/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.П. Бенедик	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.І. Гуцал    Л.О. Донець   	
Повний текст постанови складено  17.01.2020 року