ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/21/20 Справа № 209/3293/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 січня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої техніком "ДТЕК обленерго", яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, 
за участю - 
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 
адвоката - Куценка В.А. 

ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року, визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 допустила факт ухилення від виконання обов`язків, а саме щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 30 серпня 2019 року о 17.00 годині, перебуваючи поблизу КЗ "СЗШ №30", завдав фізичного болю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив громадський порядок. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Крім того, разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_4 подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання, апелянт зазначила, що суд першої інстанції розглянув адміністративну справу у її відсутність, копію постанови суду отримала лише 19.11.2019 року. 
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначила, що з тексту оскаржуваної постанови вбачається, що вона була належними чином повідомлена про час та розгляд справи відносно неї, але це не відповідає дійсним обставинам, оскільки жодного виклику до суду вона не отримувала. 
Зазначає, що вона була позбавлена можливості надати саме в суді свої пояснення з приводу обставин справи. Вважає, що таким чином було грубо порушено принцип повноти та об`єктивності судового розгляду, який закріплений в ст.ст. 245, 251,-252, 280 КУпАП, і декларує, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти законне та вмотивоване рішення.        
Під час апеляційного розгляду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисник Куценко В.А. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи вбачається, що будь-яких відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання, а також про своєчасне направлення копії постанови суду на адресу ОСОБА_1 - матеріали справи не містять. 
За таких обставин апелянт пропустила строк на оскарження постанови суду з поважних причин, а тому його слід поновити. 
Згідно ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
       Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
       Як вбачається з матеріалів справи, дана справа розглянута у відсутність ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.
       З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді, передбачені законом (ст.268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності.
       Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
       Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Однак вищезазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримані не були, зокрема суддя не з`ясував суть вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, належним чином не дослідив і не перевірив наявні докази, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про існування події та наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 184 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 166239 від 05.09.2019 року, ОСОБА_1 , допустила факт ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме щодо виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який 30.08.2019 р. о 17.00 годині перебуваючи поблизу КЗ "РЗШ№50" завдав фізичного болю - ОСОБА_3 14.08.2009 р., чим порушив громадський порядок. 
Так, ч.3 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність батьків у разі вчинення неповнолітніми дітьми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 КУпАП. 
Частина 3 статті 173-4 КУпАП встановлює відповідальність малолітніх або неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене.
В протоколі не зазначено конкретних обставин вчинення адміністративного правопорушення згідно з диспозицією ч. 3 ст. 184 КУпАП, не викладено даних про те, яким неповнолітнім віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, вчинено правопорушення, і яке конкретно.
Постанова суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не зазначено в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.
       Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
В той час, відповідальність на батьків чи осіб, які їх замінюють, настає у разі вчинення правопорушення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, а самі по собі образи з їх сторони не утворюють об`єктивної сторони правопорушень, відповідальність за яке передбачено КУпАП.
Також, дані про подію, зокрема час, місце, є істотною складовою формулювання обставин правопорушення, що ставляться у вину особі, та є частиною складу адміністративного правопорушення, що, відповідно, підлягає обов`язковому доказуванню.
Обставини, які мали місце і стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, повинні бути достатніми для повного розуміння суті правопорушення.
Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Крім того, відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Аналізуючи фактичні дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що відсутні достатні дані, які б поза розумним сумнівом доводили наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.
       Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
       Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
       
Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. 
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити. 
Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2019 року - скасувати. 
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 , визнати невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко