Справа № 352/1246/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/3/20 
Головуючий у 1 інстанції Струтинський  Р. Р. 
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
               головуючого (суддя-доповідач)                Мелінишин Г.П.
               суддів:                                        Пнівчук О.В., Томин О.О.,
               за участю секретаря                        Мельник О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Тисменицького районного суду в складі судді Струтинського Р.Р., ухвалене 03 жовтня 2016 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатська нафтова компанія» до Тисменицької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_2 , про скасування розпоряджень Тисменицької РДА та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, 
в с т а н о в и в:
       У червні 2015 року ТОВ «Карпатська нафтова компанія» звернулося в суд з позовом до Тисменицької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про скасування розпоряджень Тисменицької РДА та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки.
       Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 березня 2007 року між ним та регіональним відділенням Фонду державного майна в Івано-Франківській області укладено договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у с. Драгомирчани Тисменицького району. Відповідно до протоколу № 5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 03 червня 2008 року товариством отримано попереднє погодження містобудівного обґрунтування щодо виділення земельної ділянки площею 7,5 га під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі інвентаризаційних об`єктів. При розробці ФОП ОСОБА_3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі виявлено можливість оформлення ТОВ своїх прав лише на земельну ділянку орієнтовною площею 1,05 га. У зв`язку із цим встановлено, що згідно розпорядження Тисменицької РДА від 05 травня 2011 року № 227 (зі змінами, внесеними розпорядженням №390 від 07 липня 2011 року) надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради за межами населеного пункту в урочищі «Горішній помірок». Крім того, розпорядженням №398 від 07 липня 2011 року Тисменицької РДА затверджено проект землеустрою та передано відповідачу у власність зазначену ділянку. На підставі цього розпорядження 22 серпня 2011 року останньому видано державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2625880900:04:044:1101, яку у подальшому розділено на п`ять окремих земельних ділянок.
       Вважає, що при винесенні вказаних розпоряджень та виготовленні на їх підставі державних актів відповідачами порушено вимоги земельного законодавства, а також законні права та інтереси ТОВ «Карпатська нафтова компанія». А тому просило задовольнити позов.
       Ухвалою Тисменицького районного суду від 09 жовтня 2015 року до участі в справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено відділ Держгеокадастру у Тисменицькому районі та ОСОБА_2 .
       Суди розглядали дану справу неодноразово.
Останнім рішенням Тисменицького районного суду від 03 жовтня 2016 року позов задоволено. 
Визнано недійсними: розпорядження Тисменицької РДА № 227 від 05 травня 2011 року «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1 », №390 від 07 липня 2011 року «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року № 227», № 398 від 07 липня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 ». А також державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району: серії ЯП №409533, площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101, виданий Тисменицькою РДА 22 серпня 2011 року; серії ЯМ №658798, площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1112; серії ЯМ №658796, площею 0,5144 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1110; серії ЯМ №658795, площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109; серії ЯМ №658797, площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1111; серії ЯМ №655788, площею 0,1000 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1113, видані Тисменицькою РДА 19 жовтня 2012 року.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що частина спірної земельної ділянки, наданої районною державною адміністрацією ОСОБА_1 у власність, не була вільною та перебувала у користуванні позивача, оскільки на земельній ділянці знаходяться рештки належних йому споруд і будівель. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав 13 жовтня 2016 року апеляційну скаргу, в якій посилався на неповне з`ясування обставин справи, недотримання судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Просив рішення суду скасувати, ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Карпатська нафтова компанія». 
Зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення майнового права позивача. При цьому не враховано висновки і мотиви, з яких Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано попередні судові рішення. Зокрема, не звернуто увагу на те, що у товариства відсутні правовстановлюючі документи на право власності чи право користування земельною ділянкою площею 7,5 га. Разом з тим, дані державної статистичної звітності, на які покликався позивач, не є належним доказом цього, оскільки використовуються виключно для розмежування земель державної і комунальної власності, обліку їх за власниками та землекористувачами. Аналогічно не може слугувати підставою набуття права на земельну ділянку та не є, відповідно, правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків сторін і висновок підприємця ОСОБА_3 . 
При вирішенні спору судом не враховано і норм чинного законодавства, згідно яких при переході права власності на об`єкти нерухомого майна до нового власника переходить право користування на земельну ділянку, яку використовував попередній власник для обслуговування цього майна. Так, відповідно до акту приймання-передачі військового містечка № НОМЕР_1 в с. Драгомирчани площа забудови становить 1862 кв.м. Також із акту інвентаризації земель Міністерства оборони України та території Тисменицького району в/ч НОМЕР_2 за 1992 рік видно, що всього в користуванні військового містечка № НОМЕР_1 знаходилось 7,5 га землі, в тому числі сільськогосподарських угідь. З них 0,5 га перебувало під громадськими дворами, вулицями, 1,0 га - під громадськими будівлями. Решта земель зайняті лісовими площами, болотами, під водою, дорогами, прогонами, просіками, пісками. А отже, площа 7,5 га не є співмірною із площею забудови придбаних позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 23 березня 2007 року будівель. Окрім цього, розпорядження Тисменицької РДА від 19 липня 2011 року №414 ТОВ погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування цього нерухомого майна лише площею 2,3525 га.
Не з`ясовано місцевим судом також яка саме частина його земельної ділянки накладається на земельну ділянку з набутими у власність позивачем спорудами.
Поза увагою суду залишена і та обставина, що земельна ділянка передана йому у власність у 2012 році. Разом з тим, ТОВ долучено до матеріалів справи технічний паспорт на військове містечко № НОМЕР_1 , виготовлений Івано-Франківським ОБТІ у травні 2015 року, згідно якого усі будівлі існують в натурі і не є знищеними. Це свідчить про те, що придбане позивачем у 2007 році майно, якщо і було знищено, то після 2015 року і внаслідок фізичного зносу, а не механічного руйнування.
У запереченнях на апеляційну скаргу, поданих у листопаді 2016 року, ТОВ «Карпатська нафтова компанія» просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому покликалось на обґрунтованість висновків суду, відповідність їх встановленим обставинам та матеріалам справи. Так, згідно із протоколом №5 засідання архітектурно-містобудівної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА від 03 червня 2008 року, даних форми 6-зем станом на 01 липня 2009 року, акта інвентаризації земельної ділянки колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , акта приймання-передачі від 22 червня 2004 року, листа відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі від 21 червня 2016 року №32-28-99.8-2246/2-16 в/ч НОМЕР_3 була користувачем земельної ділянки загальною площею 7,5 га. Відтак, виходячи із положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України при переході до товариства права власності на об`єкти нерухомого майна перейшло і право користування цією земельною ділянкою. 
Також вказувало, що відповідно до виданого Івано-Франківським ОБТІ 02 лютого 2011 року технічного паспорта на громадський будинок АДРЕСА_1 на земельній ділянці розташовано 12 об`єктів нерухомого майна. Разом з тим, в технічному паспорті від 19 травня 2015 року зазначено, що на земельній ділянці розміщено 5 об`єктів нерухомості. А отже, до 2015 року 7 будівель було знищено, тому вони відсутні у новому технічному паспорті. Факт механічного руйнування цих об`єктів нерухомості із застосуванням зовнішньої сили, в тому числі будівельної техніки, є предметом дослідження кримінального провадження №12015090000000183 за заявою товариства. В межах такого протоколом огляду місця події від 05 жовтня 2015 року на спірній земельній ділянці виявлено залишки бетонної огорожі, залишки фундаменту цегляної будівлі вартових за літерою «А», залишки фундаменту та стін цегляної будівлі перевірки зброї за літерою «К», колишнього військового містечка № НОМЕР_1 . Факт руйнування будівель підтверджується також довідкою ТОВ «Прикарпатське бюро інвентаризації земель та нерухомості» від 19 травня 2015 року. 
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року рішення Тисменицького районного суду від 03 жовтня 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи рішення апеляційного суду суд касаційної інстанції вказав на необхідність з`ясування, зокрема: фактичного місця розташування (меж) належних ОСОБА_1 та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» земельних ділянок, чи є сторони у справі суміжними землекористувачами, за рахунок якої земельної ділянки відповідача зменшилась належна позивачу земельна ділянка.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 травня 2018 року до участі у справі в якості правонаступника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районізалучено Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.
В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 – адвокат Шургот О.В. доводи апеляційної скарги визнала з наведених у ній мотивів.
Представник ТОВ «Карпатська нафтова компанія» - Фатула Т.В. доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.
Представники Тисменицької РДА та Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилися будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності. При цьому враховуючи припинення представництва інтересів апелянта адвокатом Шургот О.В. (що підтверджено нею особисто в судовому засіданні), значну тривалість розгляду справи, повернення судових повісток з відміткою листоноші «інші причини», що направлялися судом за різними, наявними в матеріалах справи, адресами місця проживання (місцезнаходження) апелянта ОСОБА_1 , його виклик до суду було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (Івано-Франківського апеляційного суду). 
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України про обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13). 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. При цьому порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області та ТОВ «Карпатська нафтова компанія» укладено договір купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 в с. Драгомирчани Тисменицького району (а.с.15-16 т.1).
Відповідно до п.1.1. цього договору позивач набув право власності на групу інвентарних об`єктів колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у складі: цегляна будівля вартових, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «А», площею 61,2 кв.м; цегляна будівля складу №2, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «Б», площею 208 кв.м; цегляна будівля складу №3, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «В», площею 211,4 кв.м; цегляна будівля складу №4, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «Г», площею 211,1 кв.м; цегляна будівля складу №5, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «Д», площею 209,1 кв.м; цегляна будівля складу №6, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «Е», площею 522,7 кв.м; цегляна будівля над каналізаційним колодязем, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «Ж», площею 3,3 кв.м; цегляна будівля туалету, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «З», площею 3,6 кв.м; цегляна будівля перевірки зброї, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «К», площею 0,8 кв.м; цегляна будівля вартового, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «Л», площею 5,9 кв.м; цегляна будівля вартового біля воріт, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «М», площею 1,8 кв.м; цегляна будівля пожежно-інвентарного пункту, зазначена за планом земельної ділянки за літ. «Н», площею 4,2 кв.м; каналізаційний колодязь – 2 шт., підземний металевий резервуар – 2 шт., огорожа з бетонними стовпами, огорожа з металевими стовпами, дорога з асфальтовим покриттям, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому сторони договору узгодили, що питання приватизації або оренди земельної ділянки, на якій розташований об`єкт приватизації вирішується покупцем після укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації.
Вказаний об`єкт 03 червня 2014 року внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 377346826258 (а.с.17-18 т.1).
03 червня 2008 року позивач отримав попереднє погодження містобудівного обґрунтування по виділенню земельної ділянки площею 7,5 га під будівництво закладів господарсько-складського призначення на базі викупленого колишнього військового містечка в південній частині с.Драгомирчан Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.20, 21 т.1).
З`ясовано, що у травні 2015 року при розробці ФОП ОСОБА_3 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виявлено можливість оформлення ТОВ «Карпатська нафтова компанія» своїх прав із виділених 7,5 га землі лише на земельну ділянку орієнтовною площею 1,05 га для обслуговування нежитлового приміщення військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , що знаходиться в урочищі «Горішній помірок».
Матеріалами справи підтверджено, що згідно розпорядження голови Тисменицької РДА від 05 травня 2011 року №227 надано дозвіл ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Забереж» (а.с.6 т.1). 
07 липня 2011 року Тисменицькою РДА видано розпорядження № 390 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 05 травня 2011 року № 227», яким на підставі клопотання ОСОБА_1 внесено зміни до вказаного розпорядження, виклавши пункт 1 у наступній редакції: дати дозвіл гр. ОСОБА_1 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4414 га для ведення особистого селянського господарства на території Драгомирчанської сільської ради, за межами населеного пункту с. Драгомирчани, в урочищі «Горішній помірок» (а.с.7 т.1).
Цього ж дня розпорядженням Тисменицької РДА № 398 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 » затверджено проект землеустрою щодо відведення останньому цієї земельної ділянки, передано її у власність та зобов`язано видати йому державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.8 т.1). 
22 серпня 2011 року він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯП № 409533, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101 (а.с.9 т.1). 
У подальшому земельну ділянку було поділено на п`ять окремих земельних ділянок. Відповідно 19 жовтня 2012 року ОСОБА_1 видано п`ять державних актів, а саме: серії ЯМ № 658798 - на земельну ділянку площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1112; серії ЯМ № 658796 - на земельну ділянку площею 0,5144 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1110; серії ЯМ № 658795 - на земельну ділянку площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109; серії ЯМ № 658797 - на земельну ділянку площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1111; серії ЯМ №655788 - на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1113 (а.с.10-14 т.1). 
Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол; Конвенція відповідно). Держави - учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (стаття 41 Конституції України).
За статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) застосовується українськими судами як джерело права. Тому необхідно враховувати, що ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював низку загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення статті 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом статті 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна.
У статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднані всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, ЄСПЛ тлумачить поняття «майно» (possessions) набагато ширше й у контексті статті 1 Першого протоколу під «майном» розуміє не тільки «наявне майно» (existing possessions), а й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).
Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.
Автономне поняття «законні очікування» не може протиставлятися положенням частини другоїстатті 19 Конституції України про пріоритетність забезпечення правового порядку. Практикою ЄСПЛ і міжнародних арбітражів визнається, що принцип обґрунтованого очікування не може заперечувати право держав змінювати своє законодавство. 
Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо судом установлено незаконність набуття права власності, відсутні підстави застосовувати концепцію «легітимних очікувань» або надати їй перевагу порівняно з нормами статті 19 Конституції України та ЦК України про набуття права власності.
Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого статтею 1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності.
Системний аналіз статей 116, 118, 121 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить про те, що виділена із земель державної або комунальної власності земельна ділянка має бути вільною.
Відповідно до частини першої статті 155 ЗК у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно з частиною першою статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.
За змістом статті 377 ЦК (на час укладення договору купівлі-продажу) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Зі змісту акта інвентаризації земель Міністерства оборони України на території військової частини №22334 Тисменицького району Івано-Франківської області, складеного комісією у складі голови - представника місцевої державної адміністрації, представника районного відділу земельних ресурсів, представника квартирно-експлуатаційної частини (КЕЧ), представника інспекції по охороні і раціональному використанню природніх ресурсів, представника районного органу архітектури, представника землекористувача та на виконання розпорядження районної державної адміністрації від 14 травня 1993 року, вбачається, що проведеною інвентаризацією земель військової частини № НОМЕР_2 встановлено, що на час її проведення в користуванні землекористувача знаходилось 7,5 га земель. В тому числі у постійному користуванні - 7,5 га, площа відповідає дійсності. Для інвентаризації земель використано юридичні матеріали, що надають та посвідчують право на землю – рішення Івано-Франківського райвиконкому № 24 с-3 від 13 жовтня 1979 року, характеристику планово-картографічного матеріалу – межевий план (а.с. 220-222 т. 2).
Відповідно до архівної довідки від 17 травня 2016 року військовій частині НОМЕР_2 з 27 листопада 2000 року надано умовне найменування військова частина НОМЕР_3 (а.с. 214 т. 2).
За відомостями відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі від 21 червня 2016 року станом на 2006-2007 роки за в/ч НОМЕР_3 рахувалася земельна ділянка військового містечка № НОМЕР_1 площею 7,5 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала у користуванні військової частини (а.с. 227 т. 2). Закріплення за військовою частиною А-1349 земельної ділянки загальною площею 7,5 га станом на 01 липня 2009 року підтверджується і витягом з форми 6-зем. (т. 1 а. с. 19).
Крім того, факт наявності в користуванні військового містечка № НОМЕР_1  в с. Драгомирчани земельної ділянки по  АДРЕСА_1  площею 7,5 га підтверджується актом приймання-передачі від 22 червня 2004 року належного Міністерству оборони України об`єкта в управління обласної державної адміністрації (а.с. 216-218 т.2). 
За таких обставини доводи апелянта про відсутність належних та допустимих доказів перебування спірної земельної ділянки у користуванні військової частини НОМЕР_3 не заслуговують на увагу.
Неспроможними є і посилання в апеляційній скарзі на те, що ТОВ «Карпатська нафтова компанія» погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею лише 2,3525 га, а не 7,5 га.
Дійсно, розпорядженням Тисменицької РДА від 19 липня 2011 року № 414 ТОВ «Карпатська нафтова компанія» погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,3525 га для обслуговування викуплених складів на території Драгомирчанської сільської ради за межами населеного пункту с. Драгомирчани (а.с.167 т.1).
Разом з тим, військова частина була юридичною особою, тобто суб`єктом господарювання (підприємством).
За змістом положень статті 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди тощо.
Таким чином, під час укладення договору купівлі-продажу групи інвентарних об`єктів колишнього військового містечка, у товариства було законне очікування отримання, в тому числі і земельної ділянки площею 7,5 га.
Аналогічний висновок зроблений і в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 352/1245/15-ц (провадження №61-19641св18) та від 03 жовтня 2018 року в справі № 352/1243/15-ц (провадження № 61-5534св18) за позовами ТОВ «Карпатська нафтова компанія» про скасування розпоряджень Тисменицької районної державної адміністрації та визнання державних актів на право власності на земельні ділянки, надані іншим фізичним особам, що входили до складу цієї ж земельної ділянки площею 7,5 га.
Матеріалами справи підтверджується, що у 2015 року було відкрито кримінальне провадження №12015090000000183 за фактом фізичного зносу конструктивних елементів та механічного руйнування із застосуванням зовнішньої сили, в тому числі будівельної техніки, належного позивачу нерухомого майна. 
Під час досудового розслідування слідчими СУ УМВС України в Івано-Франківській області на підставі ухвали судді Івано-Франківського міського суду від 16 вересня 2015 року проведено місце огляду ділянки - місцевості території колишнього військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . У протоколі огляду місця події від 05 жовтня 2015 року зазначено, що на земельній ділянці загальною площею 1,4414 га, кадастровий номер №2625880900:04:044:1101, яка розподілена на п`ять окремих земельних ділянок, виявлено залишки фундаменту цегляної будівлі вартових за літерою «А», залишки фундаменту та стін цегляної будівлі перевірки зброї за літерою «К», колишнього військового містечка № НОМЕР_1 та залишки бетонної огорожі (за схемою точка №112). Також оглядом встановлено, що посередині даної земельної ділянки розташований ангар, який з усіх сторін та зверху осипаний захисним шаром ґрунту, на якому росте різного роду рослинність. В`їзд до даного ангару забезпечує дорога (а.с.56-61 т.2).
На даний час це провадження не завершено.
Відповідно до частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
За змістом частини першої статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами.
Згідно з висновком експертного дослідження №15/07-18 від 11 липня 2018 року, складеного на замовлення ТОВ «Карпатська нафтова компанія» (а.с.13-89 т.4) спірні земельні ділянки: площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1112 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 658798); площею 0,5144 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1110 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 658796); площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 658795); площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1111 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 658797); площею 0,1000 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1113 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 655788) та площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 409533), які належать на праві власності ОСОБА_1 , розташовані повністю або часткового у межах земельної ділянки площею 7,5 га с. Драгомирчани, Тисменицького району, яка раніше перебувала у користуванні військової частини А-1349 для обслуговування майна колишнього військового містечка № НОМЕР_1 .
На земельній ділянці ОСОБА_1 площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101, розташовані належні ТОВ «Карпатська нафтова компанія» об`єкти нерухомого майна: залишки фундаменту цегляної будівлі вартових за літерою «А» (згідно копії технічного паспорта на громадський будинок АДРЕСА_2 від 22 червня 2010 року та копії протоколу огляду місця події від 5 жовтня 2015 року); залишки фундаменту та стін цегляної будівлі перевірки зброї за літером «К»; залишки бетонної огорожі та частина ангара.
Спірні земельні ділянки та земельна ділянка площею 7,5 га не є суміжними, а накладаються одна на одну.
Земельна ділянка площею 7,5 га с. Драгомирчани Тисменицького району, яка раніше перебувала у користуванні військової частини А-1349 для обслуговування майна колишнього військового містечка № НОМЕР_1 зменшилась за рахунок земельних ділянок: площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1112; площею 0,5144 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1110; площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109; площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1111; площею 0,1000 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1113.
Експерт також зазначив, що у зв`язку з відсутністю межових знаків при обстеженні земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 встановити розташування межових знаків на місцевості земельної ділянки площею 7,5 га не надається можливим. 
Відповідно до висновку будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження №СА/10-07-18/ЛО від 10 липня 2018 року, складеного на замовлення адвоката Шургот О.В., зіставляючи дані, що були отримані під час візуально-інструментального обстеження та плану виносу меж земельних ділянок (згідно наданих координат поворотних точок меж земельних ділянок відділом у Тисменицькому районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області) експертом встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами: 2625880900:04:044:1109, площею 0,6313 га; 2625880900:04:044:1110, площею 0,5144 га; 2625880900:04:044:1111, площею 0,0979 га; 2625880900:04:044:1112, площею 0,0979 га; 2625880900:04:044:1113, площею 0,1000 га, що розташовані за адресою ур. «Горішній помірок», Драгомирчанська сільська рада, нерухоме майно (будівлі, незавершене будівництво, фундаменти, в т.ч. залишки будівель і споруд) – відсутнє (а.с.99-116 т.4).
При цьому експертом вказано, що оскільки не надана правовстановлююча документація (договір оренди, державних актів) та технічна документація (технічна документація із землеустрою) з вказаними координатами поворотних точок про земельну ділянку площею 7,5 га, яка обліковувалась за військовим містечком № НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , за даними Державного реєстру земель відсутні відомості про дану земельну ділянку, то дати об`єктивний письмовий висновок щодо накладення меж досліджуваних ділянок з будь-якими іншими земельними ділянками не вбачається за можливе.
Враховуючи, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, потрібні спеціальні знання, у сфері іншій, ніж право, вказані дослідження проведені без наявності всіх необхідних правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на спірні земельні ділянки сторін, висновки експертів містять суперечності, з метою всебічного та повного з`ясування обставин справи, за клопотаннями ТОВ «Карпатська нафтова компанія» та представника ОСОБА_2 – ОСОБА_4 ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 липня 2018 року призначено судову інженерно-технічну експертизу.
Зі змісту висновку земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №89 від 16 травня 2019 року (а.с.5-19 т.5) вбачається, що експертом не встановлено наявність межових знаків на земельній ділянці площею 7,5 га, що раніше перебувала у користуванні військової частини НОМЕР_3 для обслуговування майна колишнього військового містечка № НОМЕР_1 та знаходиться в с. Драгомирчани Тисменицького району; земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_1 : площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101; та новоутворених в результаті її поділу: площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109; площею 0,5144 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1110; площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1111; площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1112; площею 0,1000 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1113, що знаходяться в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району; земельної ділянки ТОВ «Карпатська нафтова компанія» площею 0,2120 га по вул. Миру с. Драгомирчани на території Драгомирчанської сільської ради. 
Разом з тим, експертом встановлено наявність об`єктів нерухомого майна, належних ТОВ «Карпатська нафтова компанія», а саме фундаменти з лінійними розмірами по ходу годинникової стрілки 6,7; 4,98; 1,25; 2,10; 1,30; 6,61; 6,52; 13,73 м.п. з глибиною закладання 0,95 м.п., шириною 0,5 м.п. та площею 93,22 кв.м. Точки координат місця розташування фундаментів знаходяться в площині (контурі) земельних ділянок, а саме, що була передана у власність ОСОБА_1 , площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101 та новоутвореній земельній ділянці, площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109, що знаходяться в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району.
Також експертом вказано, що у зв`язку з відсутністю межі (межових знаків) на місцевості не представляється можливим встановити фактичне місце розташування (межі, конфігурації) вищезазначених земельних ділянок з врахуванням даних земельно-кадастрової документації. 
Оскільки не встановлено фактичне місце розташування (межі, конфігурація) цих земельних ділянок, за відсутності земельної кадастрової документації на земельну ділянку площею 7,5 га, що раніше перебувала у користуванні військової частини А-1349 для обслуговування майна колишнього військового містечка № НОМЕР_1 , експерт не зміг визначити (встановити) наявність чи відсутність порушення меж (накладення) вищевказаних земельних ділянок та чи зменшились розміри земельної ділянки, яка раніше перебувала у користуванні військової частини А-1349 для обслуговування майна колишнього військового містечка № НОМЕР_1 та знаходиться в с. Драгомирчани Тисменицького району.
При цьому судовим експертом Самулевичем В.М. зазначено, що долучені ТОВ «Карпатська нафтова компанія» додаткові документи не містять інформації для вирішення цих питань, оскільки не містять необхідних вихідних даних, передбачених земельно-кадастровою документацією. Натомість, вказано на можливість надати відповідь на ці питання (п.п. 5.6. ухвали суду про призначення експертизи) за умови співставлення долучених до матеріалів справи документів (а.с.12-13 т.5).
Враховуючи вищенаведене, пояснення в судовому засіданні експерта ОСОБА_5 щодо його висновку ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 червня 2019 року призначено додаткову судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу.
Відповідно до висновку експерта №107 від 20 грудня 2019 року за результатами проведеної додаткової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи (а.с.133-143 т.5) будівлі, окремі конструктивні елементи (залишки фундаментів) ТОВ «Карпатська нафтова компанія», за своїм місцем розташування, співпадають з будівлями, що зображені на опорному плані с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради, а саме відповідають контуру п.33 Експлікації – територія колишньої військової частини та розташовані на земельній ділянці, яка раніше перебувала у користуванні військової частини НОМЕР_3 . 
Також експертом зазначено, що розташування земельної ділянки площею 7,5 га - територія колишньої військової частини НОМЕР_3 і під`їзної дороги згідно з даними горизонтальної зйомки, отриманої під час проведення дослідження при співставленні: відповідно плану земельної ділянки в/ч НОМЕР_2 частково знаходиться в контурі (співпадають); відповідно опорного плану с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради знаходиться в контурі в межах (співпадають) земельної ділянки, яка визначена п.33 Експлікації – територія колишньої військової частини. Через відсутність графічних позначень на плануванні території колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС Тисменицького району, територію колишньої військової частини НОМЕР_3 встановити не представляється можливим, однак під`їзна дорога знаходиться в контурі (співпадає)( п.п.1,2 висновку).
Розташування земельної ділянки площею 7,5 га – територія колишньої військової частини НОМЕР_3 , відповідно до даних горизонтальної зйомки (розташування будівель та під`їзної дороги), отриманої під час проведення дослідження, співпадає з даними опорного плану с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради, проектного плану с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради (п.33 Експлікації – територія колишньої військової частини), генерального плану з проектними планувальними обмеженнями с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради (Зміна №3).
Окрім того, експертом встановлено, що передані у власність ОСОБА_1 земельні ділянки площею 1,4414 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1101, та новоутворені в результаті її поділу: площею 0,6313 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1109; площею 0,5144 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1110; площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1111; площею 0,0979 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1112; площею 0,1000 га, кадастровий номер 2625880900:04:044:1113, що знаходяться в урочищі «Горішній помірок» Драгомирчанської сільської ради Тисменицького району з прив`язкою до існуючих об`єктів нерухомості (будівлі, окремі конструктивні елементи (залишки фундаментів), належних ТОВ «Карпатська нафтова компанія»), які наявні на місцевості, та під`їзної дороги, що веде до них, накладаються на земельну ділянку площею 7,5 га за адресою АДРЕСА_1 (територія колишньої військової частини НОМЕР_3 ), що визначена (зображена) на плані земельної ділянки в/ч НОМЕР_2 , на схемі планування території колгоспу ім. XXI з`їзду КПРС Тисменицького району, в контурі опорного плану с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради, проектного плану с. Драгомирчани Драгомирчанської сільської ради (п.33 Експлікації – територія колишньої військової частини).
Вищенаведеним повністю спростовуються доводи апелянта ОСОБА_1 про відсутність доказів підтвердження того, що саме його земельна ділянка (земельні ділянки) накладаються на земельну ділянку, на якій знаходилося придбане ТОВ «Карпатська нафтова компанія» нерухоме майно колишнього військового містечка № НОМЕР_1 у с. Драгомирчани Тисменицького району.
Згідно із закріпленим у статті 12 ЦПК України принципом змагальності учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Як передбачено положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина перша та друга статті 89 ЦПК України).
Таким чином, оскільки в справі міститься достатньо доказів того, що надані відповідачу у власність спірні земаельні ділянки (первісна та новоутворені в результаті її поділу) не були вільними, порушене право позивача підлягає судовому захисту в обраний ним спосіб. 
При цьому колегія суддів враховує належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, в тому числі і висновків земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №89 від 16 травня 2019 року, додаткової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 107 від 20 грудня 2019 року, що у перебаченому законом порядку стороною апелянта не спростовані.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав вважати, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 03 жовтня 2016 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 

Головуючий                                                                        Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                                О.В. Пнівчук
О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 10 лютого 2020 року