УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 688/2518/19
Провадження № 22-ц/4820/195/20
Категорія: 19, 27
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В.,Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №688/2518/19 за апеляційною скаргою  АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на  заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області  від 04 листопада 2019 року (суддя Березюк Н.П., повне судове рішення складено 12 листопада 2019 року)  у  цивільній справі  за  позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказувало, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт б/н від 06 серпня 2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8150,52 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та Правилами, Тарифами складають між нею та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором, тоді як ОСОБА_1 не надала своєчасну Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 19 червня 2019 року має заборгованість у розмірі 31027,80, з яких: 7533,03 грн. – заборгованість за кредитом; 6497,69 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 15868,73 грн. – заборгованість за пенею та комісією; 1128,35грн. – штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Враховуючи викладене АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 31027,80 грн. за кредитним договором №б/н від 06 серпня 2014 року. 
Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2019 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 7533,03 грн. та судові витрати в сумі 461,04 грн.
Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог в цій частині в повному обсязі. Апелянт вказує, що сторони в Генеральній угоді погодили істотні умови договору, а саме – суму кредиту, розмір процентів за користування кредитом, строк кредитування, відповідальність за порушення зобов`язань, порядок погашення заборгованості та ін., однак суд першої інстанції вказані факти та обставини проігнорував. Банк посилається на те, що відповідачка, підписавши Генеральну угоду, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами, у тому числі щодо відповідальності за порушення зобов`язань за договором та сплаті пені. Встановивши, що Банк надав відповідачці кредит, а остання його не повернула, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Встановлено, що апелянтом оскаржується заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року в частині відмови у стягненні відсотків та неустойки. В решті рішення сторонами не оскаржується.
       Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
       В зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду щодо безпідставності позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами та неустойки; неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення положень ст. ст. 638, 1054 ЦК України) судове рішення в оскаржуваній частині підлягає до скасування із постановленням нового рішення в цій частині.
       Так, стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом в сумі 7533,03 грн., Шепетівський міськрайонний суд виходив з доведеності факту отримання позичальником кредитних коштів та неналежного виконання останньою своїх кредитних зобов`язань.
       В цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується. 
       Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 процентів та неустойки, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення цих вимог, адже в Генеральній угоді відсутні правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, а саме строк дії договору, сума комісії, відповідальність у вигляді неустойки (штрафу, пені) за порушення у вигляді грошової суми тощо. 
       Однак, з такими висновками судова колегія не погоджується, виходячи із наступного.
       Встановлено, що 06 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт (надалі Генеральна угода) з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN500ОТС002856060 від 10.03.2010 року. 
       За умовами Генеральної угоди (п. 2.1.) ОСОБА_1 отримала строковий кредит в сумі 8150,53 грн. на строк 24 місяці з 06.08.2014 року по 31.08.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 8150,53 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 407,85 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також других витрат відповідно з Умовами та Правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.08.2016 року (а. с. 12).
       Встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за Генеральною угодою від 06.08.2014 року належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 19.06.2019 року утворилась заборгованість, що за розрахунком банку становить 31027,80 грн., з яких: 7533,03 грн. - заборгованість за кредитом, 6497,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15868,73 грн. – заборгованість за пенею та комісією, 1128,25 грн. – штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
       За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Положеннями ч. ч. 1, 2 ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).  
       Встановлено, що у пункті 2.1. Генеральної угоди  сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами (1,5% в місяць на суму залишку заборгованості), а пунктом 2.2 Генеральної угоди узгодили розмір штрафу (1986,80 грн.) за порушення строків погашення заборгованості. 
Згідно п. 2.5. Генеральної угоди позичальник взяв на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, процентів, винагороди відповідно до Генеральної угоди і Умовам та Правилам.
Колегія суддів вважає, що з врахуванням умов підписаної сторонами Генеральної угоди наявні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 06.08.2014 року по 31.08.2016 року (визначений договором строк кредитування) у розмірі 2757,54 грн. 
Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідачки відсотків за період з 01.09.2016 року по 19.06.2019 року, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти (1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості ) за кредитом припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування.
       Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12.
Також, з врахуванням вимог п. 2.2. Генеральної угоди підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку штрафу в розмірі 1128,35 грн.
Однак, судова колегія вважає, що не підлягає до стягнення із відповідачки на користь позивача пеня та комісія в розмірі 15868,73 грн., виходячи із наступного.
Так, відповідно до п. 2.8. Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і Правилах за кожний день прострочки. 
Встановлено, що позивачем не надано суду належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 саме по пені в розмірі 15868,73 грн., оскільки як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.08.2014 року, Банком було нараховано саме комісію в розмірі 15868,73 грн., а сплата комісії не передбачена умовами Генеральної угоди. Також, позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів щодо узгодження між сторонами саме порядку та розміру нарахування пені, а в силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права (неврахування вимог ст.ст. 638, 1054 ЦК України), порушення норм процесуального права (не встановлено обставини, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи) є такими, що заслуговують на увагу.
Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при постановленні рішення безпідставно не застосовано норми ч. 1 ст. 1048 ЦК України щодо права банку на отримання відсотків за користування кредитними коштами є такими, що не заслуговують на увагу, адже між сторонами укладено Генеральну угоду, в якій обумовлено таку істотну умову договору, як розмір відсотків за користування кредитними коштами на період саме дії договору. І позивач в позові не просив стягнути з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитними коштами саме в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на наведене, керуючись ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає до зміни судове рішення в частині стягнутого з відповідачки судового збору, визначивши судовий збір, що підлягає стягненню в розмірі 706 грн. 93 коп. (1921 грн. (судовий збір) х 36,8 (% задоволених вимог) /100)).
Також підлягає до  стягнення із ОСОБА_1  на користь Банку судові витрати, понесені апелянтом при подачі апеляційної скарги (платіжне доручення № PROM6BMLQK від 26.11.2019, а.с.85) пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 475 грн. 45 коп. (2881 грн. 50 коп.(судовий збір) х 16,5 (% задоволених вимог)/100)).   
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 – 384, 389 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року в частині відмови у позові скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 
Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) 2757 (дві тисячі сімсот п`ятдесят сім) грн. 05 коп. відсотків та 1128 (одна тисяча сто двадцять вісім) грн. 35 коп. штрафу, а всього 3885 (три тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 40 коп.
В стягненні із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсотків за період з 01.09.2016 року по 19.06.2019 року та пені відмовити.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року в частині судового збору змінити, визначивши судовий збір, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) в розмірі 706 (сімсот шість) грн. 93 коп. 
Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір в сумі 475 (чотириста сімдесят п`ять) грн. 45 коп.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 04 листопада 2019 року в частині задоволення позову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 23 січня 2020 року.

Судді                                                         А.П. Корніюк
І.В. П`єнта
О.І. Талалай