ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р.	Справа № 820/2130/16	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Служби безпеки України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.12.19 року по справі № 820/2130/16
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Служби безпеки України ,       Голови Служби безпеки України генерала армії України Грицака Василя Сергійовича               
          про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Голови Служби безпеки України генерала армії України Грицака Василя Сергійовича та Служби безпеки України про визнання незаконним та скасування наказу Голови СБ України від 30.03.2016 року №372-ос про звільнення його з посади начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (надалі за текстом Інститут), поновлення на посаді начальника Інституту та виплати йому середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2016 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Скасовано наказ Голови Служби безпеки України від 30 березня 2016 року № 372-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Стягнуто із Служби безпеки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Постанова в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення заробітку за один місяць звернуто до негайного виконання.
22.11.2019 року до суду першої інстанції надійшла заява представника відповідачів - Служби безпеки України, Голови Служби безпеки України, про роз`яснення судового рішення від 22.11.2019 року по справі № 820/2130/16, в якій просить суд роз`яснити постанову від 20.05.2016 в частині поновлення на посаді начальника Інституту підготовики юридичних кадрів для СБУ Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та стягнення із СБУ середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування заяви представник відповідачів зазначив, що ОСОБА_1 підпадає під пряму заборону, передбачену вимогам Закону України "Про очищення влади", що унеможливлює подальше зайняття нам посади начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, оскільки виданню скасованого судом наказу про звільнення позивача передувало проведення повторного аналізу матеріалів його особової справи на підставі розпорядження Центрального управління СБУ від 22.09.2015 №348 "Про деякі питання проведення в СБУ перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України "Про очищення влади, встановлення факту його перебування на посадах військовослужбовців КДБ СРСР та складання довідки від 25.03.2016 №11/3-3127, згідно з якою до позивача застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади", за критеріями, визначеними пунктом 3 частини четвертої статті 36 цього Закону.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року заяву Служби безпеки України, Голови Служби безпеки України про роз`яснення судового рішення по справі №820/2130/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Служби безпеки України генерала армії України Грицака В.С., Служби безпеки України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - залишено без задоволення.
Відповідач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та прийняти нову, якою роз`яснити постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2016 року.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції  норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції постановою від 20.05.2016 року було зобов`язано відповідача поновити позивача на посаді начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, однак факт перебування ОСОБА_1 на посадах військовослужбовців КДБ СРСР, у зв`язку з чим він підпадає під пряму заборону, передбачену вимогами Закону України «Про очищення влади», унеможливлює подальше зайняття ним посади начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для СБУ Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.
Вказаний факт підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 25.03.2016 №11/3-3127 про застосування до ОСОБА_1 заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону України «Про очищення влади» за критеріями, визначеними пунктом 3 частини четвертої статті 3 цього Закону.
У заяві СБУ про роз`яснення судового рішення, також було звернуто увагу суду на те, що у разі поновлення ОСОБА_1 на вказаній посаді СБУ буде зобов`язана застосувати до нього повторне звільнення з тих самих підстав, оскільки на цей час залишаються чинними розпорядження Центрального управління СБУ від 22.09.2015 №348 «Про деякі питання проведення в СБУ перевірки, передбаченої статтею 5 Закону «Про очищення влади» та довідка від 25.03.2016 № 11/3-3127.
Крім цього, відповідач наголошує, що в рішенні суду першої інстанції не наведено розрахунків, щодо суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за один місяць вимушеного прогулу ОСОБА_1 , що також потребує судового роз`яснення та викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі, оскільки існує значна ймовірність неправильного виконання рішення внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Приймаючи рішення про залишення заяви про роз`яснення судового рішення без задоволення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява Служби безпеки України, Голови Служби безпеки України про роз`яснення судового рішення по справі №820/2130/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голови Служби безпеки України, генерала армії України Грицака В.С., Служби безпеки України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку є необґрунтованою.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, відповідно до ст. 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.
Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Також, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом не дотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.
Водночас, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
За правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.
Колегія суддів дослідивши доводи заяви Служби безпеки України про роз`яснення рішення суду та апеляційної скарги дійшла висновку, що відповідачу зрозуміла суть постанови Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року по справі № 520/2130/19 однак він фактично не погоджується з прийнятим рішенням по суті.
Отже, колегія суддів зазначає, що заявник просить не роз`яснити постанову суду внаслідок її нечіткості або неясності, а фактично не погоджується з постановою, яку він просить роз`яснити та вимоги щодо роз`яснення законності рішення суду, що в свою чергу не належить до повноважень адміністративного суду під час роз`яснення рішення.
Разом з цим, при розгляді заяв учасників процесу про роз`яснення судового рішення, яке набрало законної сили, суд не здійснює нового перегляду справи.
Дійсно, мотиви, які навів заявник у своїй заяві, по суті полягають у незгоді з судовим рішенням і поставлені у такому аспекті питання, на які він хоче отримати роз`яснення у порядку ст. 254 КАС України, вимагають від суду додаткового обґрунтування , що є недопустимо.
Вирішення зазначених в заяві про роз`яснення питань фактично є зміною чи доповненням змісту рішення суду першої інстанції, а не його роз`ясненням, що, в свою чергу, суперечить самій суті інституту роз`яснення судового рішення та нормам чинного КАС України.
Наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про роз`яснення рішення суду та апеляційної скарги не свідчать про незрозумілість судового рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року по справі № 520/2130/19 викладена чітко та зрозуміло та не є такою, що потребує додаткового роз`яснення, а доводи заяви позивача, висновків суду про відсутність підтав для роз`яснення судового рішення не спростовують.
Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року по справі № 520/2130/19 є вмотивованою і зрозумілою, вказані Закони України та нормативно-правові акти якими керувався суд при вирішенні позову, містять чіткий порядок її виконання, у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду зазначено усі обставини справи та мотиви, які суд врахував при прийнятті рішення, і положення Закону, яким він керувався з огляду на об`єкт порушеного права, а з тексту заяви не вбачається, в чому саме полягає незрозумілість рішення суду в розумінні ст. 254 КАС України. 
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано залишив заяву про роз`яснення судового рішення без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 820/2130/16 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року по справі № 820/2130/16  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.І. Сіренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  25.02.2020 року