П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  822/6249/15 
Головуючий у 1-й інстанції:  Шевчук О.П. 
          Суддя-доповідач:  Біла Л.М. 

08 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Курка О. П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію  публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  02 вересня 2019 року (повний текст якого складено у м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію  публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про  зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у грудні 2015 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая on-line" у гривнях, № НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 січня 2015 року між ним та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая on-line" у гривнях, № НОМЕР_1 . Відповідно до постанови правління НБУ № 664 від 02 жовтня 2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк". Всупереч вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач не включений до списку вкладників на отримання коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із письмовою заявою про включення його до списку вкладників на отримання вкладу за договором вкладу, на яку отримав письмову відмову від 29.10.2015 року за № 05-3144655.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року, позов задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая on-line" у гривнях, № НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року.
Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року скасовано та направлено справу на новий розгляду до суду першої інстанції.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая on-line" у гривнях, № НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року. Стягнуто з бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн 20 коп. на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що додатковою угодою №1 від 06.01.2015 до Депозитного договору доповнено основний договір вкладу п. 2.11, який вказує на встановлення позивачу вкладу на індивідуальній основі або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні. Відтак, з огляду на приписи п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування позивачу гарантованої суми коштів за вкладом не здійснюється.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.     
В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая on-line" у гривнях, № НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року укладеного позивачем із АТ "Дельта Банк", позивач здійснив вклад (депозит) в сумі 1050000 грн., на строк до 05 липня 2015 року.
В строк, встановлений таким договором, банк не повернув позивачу суму вкладу та не сплатив нараховані проценти, оскільки на підставі постанови правління НБУ № 150 від 02.03.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням № 51 від 02.03.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк", в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08.04.2015 року тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" продовжено до 02 жовтня 2015 року.
Відповідно до постанови правління НБУ № 664 від 02 жовтня 2015 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк".
Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації AT "Дельта Банк" з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.
Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 619 від 20.02.2017 продовжено строк процедури ліквідації AT "Дельта Банк" на два роки по 04 жовтня 2019 включно.
Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 772 від 24.04.2019 продовжено строк процедури ліквідації AT "Дельта Банк" на однин рік по 04 жовтня 2020 року включно.
Позивач не включений до реєстру вкладників на отримання коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тому він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із письмовою заявою про включення його до списку вкладників на отримання вкладу за договором вкладу, на яку отримав письмову відмову від 29.10.2015 року за № 05-3144655.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб всупереч вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та нормативно-правових актів Фонду безпідставно не вніс позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та не визначила їй розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. Водночас, відповідачем не доведено, що спірний договір банківського вкладу від 06.01.2015 НОМЕР_1 (та додаткова угода №1 до договору), укладений позивачем з АТ "Дельта Банк", не є публічним договором, а умови вказаного договору (додаткової угоди) є спеціальною пропозицією процентних ставок та були надані виключно позивачу, а відтак доводи останнього стосовно того, що позивача включено до переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від АТ "Дельта Банк" проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, є помилковими.  
Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне. 
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулювання відносин між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, встановлені та визначаються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон № 4452-VI).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює функції щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
За приписами ч. 8 ст. 3 Закону № 4452-VI керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.
Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:
- визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;
- приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Положеннями ч.ч. 1, 2, 6 ст. 26 цього Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача про те, що на позивача не поширюються гарантії, передбачені ст. 26 Закон № 4452-VI, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
З матеріалів справи слідує, що позивач є вкладником АТ "Дельта Банк", що підтверджується договором банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая on-line" у гривнях, № НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року, укладеного позивачем із АТ "Дельта Банк".
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк".
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, встановлений ст. 27 Закону № 4452-VI. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 6 ст. 27 даного Закону України уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.
Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини 4 статті 26 цього Закону.
Так, позивач не був включений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, в зв`язку з чим він звернувся з відповідною письмовою заявою з метою з`ясувати причини відсутності свого прізвища у реєстрі вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування та просила включити її до списку вкладників ПАТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.
Тимчасова адміністрація банку своїм листом від 29 жовтня 2015 року № 05-3144655 повідомила позивача, що виплата коштів за його банківським рахунком тимчасово обмежена.
Згодом, комісією з перевірки правочинів за вкладними операціями АТ "Дельта Банк" здійснено перевірку договорів за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів, що є нікчемними з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.
За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у ряді договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між ПАТ "Дельта Банк" та фізичними особами-клієнтами банку.
Укладення договорів банківського вкладу, за якими здійснювалися зарахування коштів на вкладні рахунки фізичних осіб від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком переваги кредиторам-фізичним особам перед іншими кредиторами.
При цьому, зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб відкриті в банку були здійсненні в період дії постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних".
Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб.
За таких обставин, укладання між банком та фізичними особами договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. Така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.
Крім того, відповідно до пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", затверджених рішенням Ради директорів банку, протокол № 14 від 20 березня 2013 року, зарахування на вкладний рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини неплатоспроможного банку є нікчемними.
Відтак, Комісія прийшла до висновку, що умови договорів банківських вкладів, перелік яких наведений в додатку до протоколу комісії, укладені між банком та фізичними особами, за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав визначених п. 7 ч.  3 ст. 38 Закону № 4452-VI
З матеріалів справи слідує, що на дату підписання договору банківського вкладу (депозиту) "Найкращий від Миколая on-line" у гривнях, № НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року, між позивачем та АТ "Дельта Банк", сам банк був віднесений до категорії проблемних відповідно до постанови НБУ № 692/БТ від 30.10.2014 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії проблемних".
Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Аналіз змісту ст. 228 ЦК України дає підстави для висновку, що цивільні правочини, які порушують публічний порядок є нікчемними відповідно до статті 228 ЦК України, що дає право суду застосувати до сторін правові наслідки, передбачені статті 216 ЦК України.
З наведеного вище слідує, що відповідач зобов`язаний був довести відповідними доказами намір позивача при укладенні зазначеного договору на незаконне заволодіння майном держави, юридичної особи.
При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією із сторін.
Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому виявилась завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди, і хто з її учасників мав намір на досягнення цієї мети. За відсутності таких доказів наявність умислу у юридичної особи та фізичної особи не може вважатись установленою.
Враховуючи наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що намір сторін у дослідженому договорі банківського вкладу щодо вчинення фінансових зобов`язань з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, свого підтвердження не знайшов. 
Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року суд касаційної інстанції зазначив, що суди попередніх інстанцій, перевіряючи правомірність невключення Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГВФО виходили з того, що вказаний договір не має ознак нікчемності, визначених ч. 3 ст.  38 Закону № 4452-VI. Разом з тим, суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки додатковій угоді № 1 до договору банківського вкладу НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року, у якій зазначається, що позивач ознайомився з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за вкладом на індивідуальній основі, ФГВФО не здійснює відшкодування коштів за вкладом, а також не перевірили, чи дійсно умови банківського вкладу передбачали індивідуальні умови розміщення вкладу, тобто допустили неповне з`ясування всіх обставин справи, які мають важливе значення для правильного вирішення спору та прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
Під час дослідження судом матеріалів справи встановлено, що як вбачається зі змісту Додаткової угоди №1 від 06.01.2015 до Депозитного договору (т. 1 а.с. 39), основний договір доповнено п. 2.11, що викладений в наступній редакції: "Підписанням цього договору Вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов`язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком Вкладником/будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин за наявності, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього договору."
Крім того, у п. 3 Додаткової угоди №1 від 06.01.2015 сторони домовились, що пункт 2.10 Договору до відносин Сторін, що виникають на підставі договору (з врахуванням умов цієї Додаткової угоди), не застосовується з моменту підписання Сторонами цієї Додаткової угоди. 
Колегія суддів зазначає, що саме у п. 2.10 договору банківського вкладу НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року визначались для позивача гарантії відшкодування коштів за вказаним вкладом у межах граничного розміру відшкодування коштів, що становить 200 тис. грн., а з моменту підписання додаткової угоди позивач погодився, що він фактично позбувається зазначених гарантій, на що не звернув уваги суд першої інстанції при вирішенні даної справи.
Водночас, апелянт наполягає на тому, що додатковою угодою №1 від 06.01.2015 до Депозитного договору доповнено основний договір вкладу п. 2.11, який вказує на встановлення позивачу вкладу на індивідуальній основі або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні. Відтак, з огляду на приписи п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування позивачу гарантованої суми коштів за вкладом не здійснюється. На підтвердження своє позиції, викладеній в апеляційній скарзі, відповідач вказує на наявність в матеріалах справи доказів, які підтверджують процес погодження індивідуальних умов по вкладу позивача.
Так, службовою запискою від 29.12.2014 заступник начальника Хмельницького відділення АТ "Дельта Банк" просив погодити ОСОБА_1 індивідуальні умови по діючому вкладу для клієнта-фізичної особи, зміст якої відображено у Додатковій угоді по вкладу (т. 1 а.с. 51-52). 
За заявою позивача від 06 січня 2015 року йому також було погоджено індивідуальні умови до договору банківського вкладу НОМЕР_1 від 06 січня 2015 року, що також відображено у зазначеній службовій записці (т. 1 а.с. 38 на звороті).
З урахуванням вищевказаних доказів, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач не вправі вимагати повернення йому вкладу, так як банком йому було погоджено виплата процентів по депозитному договору на індивідуальних умовах у збільшеному розмірі на умовах, що відрізняються від звичайних ринкових. 
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, а також не врахував висновків Верховного Суду при новому розгляді справи, а тому доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог. 
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підтверджують порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію  публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича задовольнити  повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2019 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію  публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  08 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Гонтарук В. М.    Курко О. П.