Справа № 128/1367/19
Провадження № 22-ц/801/267/2020
Категорія: 44
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року	Справа № 128/1367/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати
у цивільних справах:
судді-доповідача: Рибчинського В.П.,
суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» до ОСОБА_1 про відшкодування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії,

в с т а н о в и в:

       АТ «Вінницяобленерго» в особі Структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 22.11.2018 року представниками ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські ЕМ» під час обстеження електроустановок відповідача за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника. 
19.12.2018 року протоколом № 10 комісії з розгляду Актів про порушення на підставі п.п. 5 п. 3.1. Методики визначення обсягу та вартості поза облікованої електричної енергії та пункту 8.2.5 ПРРЕЕ було визначено обсяг та вартість необлікованої електричної енергії терміном за 1 рік, проведено розрахунок обсягу і вартості спожитої та неоплаченої електричної енергії та відповідачу виставлено рахунок на 17 491, 20 грн. 
Відповідач сплачувати вказану суму відмовляється, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» до ОСОБА_1 про відшкодування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем не обґрунтовано суму, яку він просить стягнути з відповідача, саме станом на час розгляду справи судом.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням акціонерне товариство «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що розрахунок заборгованості відповідача здійснено відповідно до нормативно-правових актів, які були чинними на момент виявлення порушень, підстави для застосування положень ПРРЕЕ, як про те зазначає суд першої інстанції, відсутні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , про що свідчить відмітка у паспорті громадянина України ОСОБА_1 та лист Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 12.06.2019 (а.с. 8, 21).
22.11.2018 року представниками ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські ЕМ» електромонтером Мельником А.О., майстром рейдової групи Черешнюком Р.В. , водієм ОСОБА_3 під час обстеження електроустановок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі (накид дротів навантаження на Л.Е.П .), про що 22.11.2018 року о 07 год 00 хв складено Акт про порушення № 60750.
В акті зазначено, що особовий рахунок не оформлено, договір на постачання не укладено, лічильник відсутній, зазначена схема порушення та переріз проводу, яким було здійснено самовільне підключення електропроводки до електромережі (2,5 мм?). З актом був ознайомлений споживач ОСОБА_1 (а.с. 4 - 5).
19.12.2018 року протоколом № 10 засідання комісії СО «Замостянські ЕМ» ПАТ «Вінницяобленерго» по розгляду Акту про порушення № 60750 у відсутності споживача ОСОБА_1 на підставі п.п. 5 п. 3.1. Методики та пунктів 8.2.4. ПРРЕЕ було визначено вартість необлікованої електричної енергії по складеному Акту про порушення № 60750, терміном за 1 рік, в сумі 17 491, 20 грн. (а.с. 6 - 7).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що при визначенні суми збитків, що підлягають стягненню з відповідача слід керуватись пп.2 п. 8.4.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, які є чинними з 27 липня 2019 року, оскільки вони пом`якшують відповідальність відповідача, та, відповідно, мають зворотну дію в часі. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 
Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 
Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)", в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). 
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. 
Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. 
Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу. 
Крім того, вартість електричної енергії, яка спожита без обліку, не є відповідальністю в розумінні ст. 58 Конституції України.
Відповідно до ст. 509 ЦК України вона є зобов`язанням (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку). 
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Зміна правового регулювання певних правовідносин, зокрема у цій справі правовідносин щодо постачання електричної енергії, відповідно до норм глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не є підставою для припинення зобов`язання.
Зважаючи на викладене, суд першої інстанції невірно дійшов до висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення ПРРЕЕ в силу їх зворотної дії в часі, натомість до них правильно застосовувати акти цивільного законодавства, під час дії яких було виявлено порушення відповідачем Правил користування електричною енергією, тобто які були чинними на час виникнення спірних правовідносин.
За таких обставин рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.
В ході розгляду справи відповідач подав до суду першої інстанції відзив, в якому зазначив, що він визнає порушення але не погоджується з розміром нарахованих йому до сплати грошових коштів. На його думку позивачем було невірно застосовано методику затверджену НКРЕ.
Згідно наданого відповідачем розрахунку він вважає вірним обрахування кількості самовільно спожитої електричної енергії виходячи з періоду 12 годин, а не 12 місяців, як обраховано позивачем.
Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.
Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.
Згідно зі статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.
Відповідно до пункту 37 Правил енергопостачальник має право перевіряти справність засобів обліку, знімати покази відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок побутових споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами обліку.
Згідно з пунктом 42 зазначених Правил споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
У пункті 48 Правил зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.
Крім того, порядок складання актів про порушення споживачем правил користування електричною енергією передбачений пунктом 53 Правил, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.
На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики.
У пункті 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122, встановлено, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики.
Визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил регламентується розділом ІІІ Методики.
Згідно п.п. 5 п.3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією чинного на момент виникнення спірних правовідносин, ця Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН ( 1357-99-п ), та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН ( 1357-99-п ), зокрема самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника або іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку.
Відповідно до підпункту б п. 3.3 Методики розрахунок вартості здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості необлікованої електричної енергії; за кількістю днів: зокрема у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника - із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.
Зважаючи на викладене, кількість днів розрахунку вартості необлікованої електричної енергії слід рахувати виходячи з дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.
За таких обставин, наданий позивачем розрахунок вартості необлікованої електричної енергії відповідає Методиці, доводи відповідача такий висновок не спростовують.
Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню з за-значених підстав.
Згідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній ча-стині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» підлягає задоволенню, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до п. 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір, понесений позивачем підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» задовольнити.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» до ОСОБА_1 про відшкодування обсягу та вартості не облікованої електричної енергії задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» 17491,20 грн. вартості не облікованої електричної енергії нарахованої внаслідок порушення ним правил користування останньою.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» 1921,00 грн. судового збору понесеного позивачем за подання позовної заяви та 2881,50 грн. судового збору понесеного позивачем за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

       Суддя-доповідач:                                 В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Л.О. Голота
                                                                               Т.О. Денишенко