Ухвала

31 січня 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-5зво20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача  ОСОБА_1 ,
суддів:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 
розглянула заяву ОСОБА_16 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами і
ВСТАНОВИЛА: 
Як убачається із заяви, яка надійшла та зареєстрована Верховним Судом 30 січня 2020 року, вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 03  серпня 2009 року, залишеним без зміни рішенням Верховного Суду України від 08 грудня 2009 року, ОСОБА_16 засуджено за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років із конфіскацією всього майна, крім житла; за пунктами 6, 12, 13 статті 115 КК – до покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна, крім житла. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_16 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна, крім житла.
Засуджений  ОСОБА_16 просить переглянути постановлені щодо нього судові рішення за виключними обставинами, замінити покарання, призначене йому вироком місцевого суду, у виді довічного позбавлення волі, на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та посилається на рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) у справі «Кафкаріс проти Кіпру», «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства», «Ласло Маґяр проти Угорщини» та «Пєтухов проти України», як на підставу для здійснення провадження Великою Палатою Верховного Суду.
На думку заявника, призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі та відсутність правового механізму умовно-дострокового звільнення від відбування такого покарання чи його пом`якшення призводить до порушення статті  3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Перевіривши доводи, наведені у заяві, Велика Палата Верховного Суду вважає, що заяву слід повернути з огляду на таке.
Відповідно до частини 3 статті 463 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами подаються до Верховного Суду для їх розгляду у складі Великої Палати.
Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 459 КПК виключною обставиною визнається встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом. Заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстави, передбаченої пунктом 2 частиною 3 статті 459 цього Кодексу, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 461 КПК може бути подано особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною.
Проте, рішення Європейського суду з прав людини, на які посилається засуджений у своїй заяві, постановлені на користь інших осіб. 
Отже,  ОСОБА_16 не є особою, яка має право подавати заяву про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами на підставі зазначених ним рішень ЄСПЛ.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 429, частини 3 статті 464 КПК заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами повертається, якщо вона подана особою, яка не має права її подавати.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 429, 461, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Заяву ОСОБА_16 про перегляд постановлених щодо нього судових рішень за виключними обставинами повернути заявникуз усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                              ОСОБА_1 	                                      ОСОБА_1   	
Судді:ОСОБА_2  ОСОБА_3  ОСОБА_4  ОСОБА_5  ОСОБА_6  ОСОБА_7  ОСОБА_8 ОСОБА_9   ОСОБА_10  ОСОБА_11   ОСОБА_12  ОСОБА_13   ОСОБА_14  ОСОБА_15