ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року	 	Справа № 300/1842/19 пров. № 857/12867/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Старунського Д.М.,
при секретарі судового засідання – Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі №300/1842/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП) звернулася до суду із позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі – Управління, Держпраця відповідно) про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 06.06.2019 №ІФ1210/1667/АВ/ТД/-ФС (далі – Постанова).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи вказує, що посадові особи Управління здійснили в період з 11.05.2019 по 13.05.2019 інспекційне відвідування позивача. При цьому, 11.05.2019 ФОП особисто вручено направлення, в якому вказано підстави проведення інспекційного відвідування. За результатом вказаного інспекційного відвідування посадовими особами відповідача встановлено порушення позивачем вимог статті 24 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП), а саме позивач здійснила фактичний допуск працівника - ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. При цьому, факт допуску до роботи ОСОБА_2 зафіксований державними інспекторами засобами відеотехніки. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Відповідач в судове засідання не надіслав свого представника про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомленої сторони.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав на передчасність висновків відповідача та його посадових осіб щодо прийняття оскаржуваної постанови відносно позивача, оскільки інспектори Управління під час здійснення інспекційного відвідування згідно направлення на проведення перевірки зафіксували місце проведення інспекційного відвідування таким чином, що робить не можливим його ідентифікувати. Покази свідків щодо обставин, зафіксованих в акті перевірки, зокрема в додатку до акту – відеофайлі, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суперечать показам інспекторів.
Крім того, цей суд також зазначив, що накладена на позивача оскарженою Постановою штрафна санкція є втручанням в її право власності, яке гарантоване статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки її виконання вплине на майновий стан позивачки у цій справі. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 зареєстрована 02.10.2018 як ФОП, основний вид діяльності КВЕД 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах (а.с.45).
У період з 11.05.2019 по 13.05.2019 посадовими особами Управління щодо позивача на підставі наказу про інспекційне відвідування від 10.05.2019 №678-Д проведеного інспекційного відвідування. Підстава: підпункт 3 пункту 5 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26.04.2017 №295 (далі – Постанова, Порядок №295 відповідно), розпорядження КМУ від 05.09.2018 №649-р, окреме доручення Голови Держпраці від 10.10.2018 №228/4.1-18. Фактична адреса суб`єкта господарювання: м. Івано-Франківськ, вул. А.Мельника, 9, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 13.05.2019 №ІФ1210/1667/АВ (далі - Акт; а.с.43-44, 50-53).
На підставі Акта встановлено порушення позивачем вимог статті 24 КЗпП, а саме ФОП здійснила фактичний допуск працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. «Порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», затверджений постановою КМУ від 17.06.2015 №413 (далі – Порядок №413). 
Так, в Акті зафіксовано, що 11.05.2019 о 23:00 год. під час проведення інспекційного відвідування в ФОП, за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_1 Б, встановлено, що на робочому місці знаходилась ОСОБА_2 , яка здійснювала продаж квітів, що було зафіксовано засобами відеотехніки (а.с.64).
13.05.2019 позивач надала письмове пояснення, згідно якого повідомила, що найману працю не використовує, однак на момент інспекційного відвідування ОСОБА_2 знаходилась в якості допомоги, тому що 12.05.2019 День матері (а.с.46).
27.05.2019 Управління листом №05-07/15-10/3661 викликало позивача на 06.06.2019 на розгляд справи про накладення фінансових санкцій відповідно до статті 265 КЗпП за порушення вимог законодавства про працю, встановлених при інспекційному відвідуванню. Поштове відправлення з викликом від 27.05.2019 № 05-07/15-10/3661 позивач отримала особисто 29.05.2019 (а.с.60-61).
06.06.2019 за результатами розгляду справи про накладення штрафу відповідачем прийнято Постанову, якою до ФОП застосовано штраф в розмірі 125190 грн за виявлені під час інспекційного відвідування порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП (а.с.62).
Вважаючи вказану Постанову протиправною позивач звернулась до суду із цим позовом.
Згідно з підпунктом 9 пункту 4 «Положення Про Державну службу України з питань праці» затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 №96 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі – Положення №96) Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (підпункт 5 пункт 6 Положення №96).
За приписами статті 259 КЗпП (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) Держпраці реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному КМУ, та здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю встановлено «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженим постановою КМУ від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295, в редакції, чинній станом на дату проведення інспекційного відвідування).
Згідно з пунктом 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.
Інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (підпункт 3 пункту 5 Порядку №295).
Пунктом 6 Порядку №295 передбачено, що під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.
Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується те, що будь-яких документів, передбачених пунктом 6 Порядку №295, окрім відео-файлу, представник Управління Держпраці суду не надав.
Відповідно до пункту 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП та частинами другою – сьомою статті 53 Закону «Про зайнятість населення» визначає «Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затверджений постановою КМУ від 17.07.2013 №509 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі – Порядок №509).
Відповідно до пунктів 2, 8 вищевказаного Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками.
Штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 Порядку №509, складає постанову про накладення штрафу.
Як встановлено вище, 06.06.2019 за результатами розгляду справи про накладення штрафу Управлінням прийняло Постанову, якою застосовано до позивача штраф в розмірі 125190 грн. за виявлені під час інспекційного відвідування порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП.
Частиною третьою статті 24 КЗпП встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
В розглядуваному випадку, згідно Акта інспекторам праці – головними державними інспекторами відділу з питань трудових відносин та зайнятості Управління Остафійчуку І.А., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі – інспектори праці) виявлено порушення вимог трудового законодавства, а саме: частини статті 24 КЗпП: позивач здійснила фактичний допуск працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.
Відповідно до підпункту 6 пункту 11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.
За приписами пункту 22 Порядку №295 матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.
Так, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 9 вересня 2019 представник відповідача надав суду диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься відеозапис процесу здійснення інспекторам праці інспекційного відвідування ФОП.
Досліджуючи вказаний відеозапис під час підготовки до апеляційного розгляду справи суд апеляційної інстанції констатує те, що на відео зафіксовано процес продажу однієї квітки ОСОБА_5 іншим особам, яка розповідає про ціну такої квітки, розпорядок роботи продавців.
Крім того, як встановлено судом першої інстанції виходячи із показів свідків інспекторів праці, що проводили вказане інспекційне відвідування та вказали, що 11.05.2019 о 23:00 год під час проведення інспекційного відвідування в фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: АДРЕСА_1 магазину з продажу квітів знаходилась ОСОБА_2 , яка здійснювала продаж квітів, що було зафіксовано засобами відеотехніки. В наведений час, в зазначеного приміщенні магазину з продажу квітів ФОП не було. Будь-яких дій щодо встановлення факту належності саме позивачу вказаного приміщення магазину з продажу квітів, в якому знаходилась ОСОБА_2 , інспектори праці не вчиняли, жодних вимог про пред`явлення будь-яких документів в приміщенні магазину з продажу квітів – не заявляли, відеофіксацію фасаду магазину не здійснювали, а проводили відеозйомку лише в середині приміщення магазину. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.
В свою чергу, позивач в якості свідка, а також ОСОБА_2 , зазначила, що вона є тією особою, яка зафіксована на відео, яке надано представником відповідача як додаток до Акта, однак приміщення магазину з продажу квітів не належить ФОП. При цьому, ОСОБА_2 повідомила, що знайома з позивачем, часто допомагала їй та іншим продавцям квіткового ринку на вулиці Мельника в місті Івано-Франківську, однак на час інспекційного відвідування не перебувала з ОСОБА_1 в трудових відносинах та в магазині з продажу квітів, який належить саме ФОП не знаходилась.
Позивач підтвердила, що знайома з ОСОБА_2 , яка є її подругою. Водночас пояснила, що інспекційне відвідування інспекторами відповідача 11.05.2019 року в 23:00 год в неї не проводилося.
Крім того, на підтвердження своїх показів ФОП надала суду світлини фасаду та інтер`єру магазину квітів, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність (а.с.98-99).
Відтак, оцінивши наявний в матеріалах справи диск відеофіксації правопорушення (додаток до Акта), пояснення представника позивача, а також викладені судом в оскаржуваному рішенні суду покази свідків, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції за яких, в розглядуваному випадку дійсно не можливо встановити чи обставини, які зафіксовані інспекторами праці відповідача при відео-фіксації інспекційного відвідування ФОП мали місце на об`єкті, в якому здійснює торгівлю саме підприємець ОСОБА_1 .
Згідно з частиною другою статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, досліджені судом вище докази, на переконання суду, вказують на передчасність висновків посадових осіб Управління про фактичний допуск позивачем працівника ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботи, оскільки інспектори праці під час здійснення інспекційного відвідування ФОП зафіксували місце проведення інспекційного відвідування таким чином, що робить не можливим його ідентифікувати.
Згідно з частиною другої статті 6 КАС та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Так, ЄСПЛ зазначив, що національне право повинно відповідати поняттю «законність», визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право - писане чи неписане - було достатньо чітким, щоб дозволити особі, у разі потреби - з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія (див. рішення у справах «S.W. проти Сполученого Королівства», серія A, N 335-В, с. 41-42, п. 35-36, та, «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства (N 1)», серія A, N 30, с. 31, п. 49, і «Галфорд проти Сполученого Королівства»).
Крім того, за практикою ЄСПЛ втручання держави вважатиметься «необхідним в демократичному суспільстві» із законною метою, якщо воно відповідає «нагальній соціальній потребі», зокрема якщо воно є співмірним щодо законної мети, яка переслідується, а також якщо причини, на які посилаються національні органи влади для виправдання такого втручання, є «доречними та достатніми» (див., наприклад, справу «Костер проти Сполученого Королівства» (Coster v. the United Kingdom), № 24876/94, п. 104, рішення; справа «С. і Марпер проти Сполученого Королівства» (S. and Marper v. еhe United Kingdom) [Велика Палата], №№ 30562/04 та 30566/04, п. 101).
Виходячи з наведеного, та з огляду на розмір застосованої до позивача санкції, недотримання законодавчо визначеного порядку здійснення певних процедур, зокрема, в частині неналежного проведення інспекційного відвідування за наслідками якого, в розглядуваній справі неможливо встановити факт здійснення такого відвідування саме у приміщенні магазину ФОП та допущення нею порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП, підриває основи правової держави та не може бути допустимим для існування в рамкам правового суспільства, оскільки руйнує правовий порядок в державі і створює умови для різного роду зловживань з боку суб`єктів владних повноважень, ставить такі у більш вигідне становище порівняно з фізичними чи юридичними особами.
Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Постанова прийнята відповідачем за не доведення порушення позивачем абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП, тобто необґрунтовано, за результатами неналежно проведеної перевірки, непропорційно, а тому є протиправною щодо позивача.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	Д. М. Старунський  	
Повне судове рішення складено 24 січня 2020 року.