ПОСТАНОВА
Іменем України

24 січня 2020 року 
Київ

справа № 810/3712/16
адміністративне провадження № К/9901/22190/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М.
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 810/3712/16
за позовом  ОСОБА_1 до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки України в особі старшого інспектора Відділу контролю Чорпита Дениса Васильовича про зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року, ухвалену суддею Горобцовою Я.В. та 
на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: головуючого судді Шелест С.Б., суддів: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування
1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки України в особі старшого інспектора Відділу контролю Чорпита Дениса Васильовича (далі - відповідач) у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:
1.1. зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме: здійснити перерахунок за проїзд з урахуванням фактично пройденої відстані - 65 км., та застосувати до позивача штраф у розмірі 52,65 Євро.
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем помилково розраховано плату за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування. Позивач зазначає, що ним при перевезенні порушено лише 1 параметр - це перевезення навантаження на 1-ну ось на 1,6 т., в той час як навантаження на іншу ось було лише 6,7 т., тобто недовантаження. Наголошує, що враховуючи особливості вантажу (овочі), навантаження на осі постійно змінювалось на протязі руху, що спричинило постійне переміщення ваги то на одну ось то на іншу. Окрім того, позивач не погоджується з висновками відповідача щодо пройденої відстані транспортного засобу позивача на момент проведення габаритно-вагового контролю - 615 км., зазначає - транспортний засіб проїхав відстань лише 65 км. Також позивач не погоджується із визначеним відповідачем маршрутом руху даного транспортного засобу. Вважає, що розрахунок плати за проїзд складений відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
4. Відмовляючи в задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив того, що посадовими особами управління Укртансбезпеки було здійснено перевірку відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням порядку державного контролю на автомобільному транспорті, були з`ясовані всі обставини, які мали значення для розрахунку плати за проїзд, а тому плата за проїзд розрахована у відповідності до вимог законодавства.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
5. 04 липня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 про скасування постанови Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
6. У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що     судами попередніх інстанцій безпідставно не враховано, що відповідачем невірно розраховано плату за проїзд великогабаритного транспортного засобу. Вказував на порушення судами норм процесуального права, оскільки відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) не надав жодних доказів щодо правомірності свого рішення.
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
8. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон № 2147-VІІІ).
9. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції вищевказаного Закону, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
10. У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України матеріали касаційної скарги передано до Верховного Суду.
11. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
12.14 лютого 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Шарапа  В.М., суддів Бевзенко В.М., Данилевич Н.А.
13. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2019 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року №532/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Шарапи В.М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк     А.Г., Соколов В.М.
14. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 23 січня 2020 року дана касаційна скарга була прийнята до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 340 та статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Позиція інших учасників справи 
15. Від відповідача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до         статті 338 КАС України    не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Установлені судами фактичні обставини справи
16. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 належить вантажний автомобіль - фургон С, марки MAN, моделі 18.224, реєстрацій номер НОМЕР_2 .
17. 09 жовтня 2016 року Чорноморським міжрегіональним Управлінням Укртрансбезпеки по маршруту СПГВК Херсонської обл., а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовск, 203 км. + 500 м. а/д проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт вантажного автомобіля MAN модель 18.224 реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатами якого складено акт №0004000 від 09 жовтня 2016 року.
18. Перевіркою встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, а саме: встановлено фактичні осьові навантаження - 6,70 тонн та 12,60 тонн, при нормативно допустимих - 11 тонн та 11 тонн.
19. Того ж дня відповідачем складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю.
20. На підставі Акта № 0004000 від 09.10.2016 старшим інспектором Відділу контролю Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Чорпитою Д.В. складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 542 від 09 жовтня 2016 року на суму 498,15 євро за пройдену відстань - 615 км. 
21. Супровідним листом Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки від №1670 на адресу власника транспортного засобу ОСОБА_1 направлено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0004000 від 09 жовтня 2016 року та розрахунок плати за проїзд № 542 від 09.10.16, а також роз`яснено про зобов`язання сплатити визначену у розрахунку суму протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати у національній валюті за курсом, визначеним Національним банком України на день звернення даного розрахунку.
22. Не погоджуючись з розміром визначеної відповідачем плати, позивач звернувся до суду про її перерахунок.
Позиція Верховного Суду
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.
23. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
24. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.             
25. Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017).
26. Частиною 1 статті 2 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
27. Відповідно до пункту 1 частини     1 статті 3 КАС України     (в редакції чинній до 15.12.2017) справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
28. Частиною 2 статті 4 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
29. Згідно пункту 1, 5 частини 2 статті 17 КАС України (у редакції чинній до 15.12.2019) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.
30. Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає  орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України, в редакції чинній до 15.12.2017).
31. Як встановлено судами попередніх інстанцій, предметом оскарження в цій справі є розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних         засобів автомобільними дорогами загального користування від №542 від 09 жовтня 2016 року, складений старшим інспектором Відділу контролю Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки України Чорпитою Денисом Васильовичем в частині стягнення з позивача 498,15 євро за пройдену відстань - 615 кв.
32. Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України (у редакції чинній до 15.12.2019), не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому    він не може бути предметом спору.
33. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
34. За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.
35. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права    та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
36. При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
37. З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.
38. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм процесуального права         в подібних відносинах містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №803/3/18, а також постанова Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 820/6721/16.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
39. Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
40. В силу вимог частини 1 статті 354 КАС України, зазначене є підставою для скасування судових рішень із закриттям провадження у справі незалежно від доводів касаційної скарги.
41. На підставі пункту 5 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.
42. За правилами частини 1 статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 17 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
43. З огляду на викладене, враховуючи те, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскаржувані постанова Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року підлягають скасуванню, із закриттям провадження у справі, а касаційна скарга ОСОБА_1 - частковому задоволенню. 
Висновки щодо розподілу судових витрат.
44. Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.                                     
45. При зверненні до суду касаційної інстанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768 грн 00 коп. згідно квитанції №57963 від 23 червня 2017 року. 
46. Зважаючи на результат касаційного розгляду, Верховний Суд роз`яснює, що даний судовий збір може бути повернутий ОСОБА_1 за його клопотанням відповідною ухвалою суду у відповідності до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1.    Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасувати, провадження у справі закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду