Номер провадження: 22-ц/813/1901/20 
Номер справи місцевого суду: 2-4368/11
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-4368/11

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Віцько А.І.,

учасники справи: 
- скаржник (стягувач) –  ОСОБА_1 ,
- суб`єкт, дії якого оскаржуються – головний державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієв Айдин Таптигалі Огли,
- відповідач/боржник – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1  на бездіяльність головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва Айдин Таптигалі Огли, за апеляційною скаргою адвоката Козлова Олександра Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Коваленко О.Б. 14 лютого 2019 рокув м. Одесі, про відмову в задоволенні скарги,

встановив:

У грудні 2018 р.  ОСОБА_1  звернулася до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить зобов`язати головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієва Айдин  ОСОБА_3 Огли відновити виконавче провадження № 50287441 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4368/11 від 14 березня 2013 року, виданого Київським районним судом м. Одеси.
ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що у провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження № 50287441 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4368/11 від 14.03.2013 року, виданого Київським районним судом м. Одеса, про стягнення з  ОСОБА_2  на її користьсуми боргу у розмірі - 744 129 грн..
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2016року визнано незаконною постанову серії ВП № 50287441 від 29.06.2016 року, винесену державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Алієвим А.Т., про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-4368/11, виданим 14.03.2013 року Київським районним судом м. Одеси та зобов`язано державного виконавця поновити зазначене виконавче провадження.
Головним державним виконавцем відділу ДВС було винесено постанову від 25.04.2017 року про відновлення виконавчого провадження, якою зобов'язано стягувача у місячний строк пред`явити виконавчий документ до виконання.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2018 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову головного державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиція в Одеській області Алієва Айдин Тапдигалі Оги від 25.01.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 50287441 з примусового виконання виконавчого листа №2-4368/11 від 14.03.2013 року.
25.07.2018 року її представником подано до Першого Київського районного відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області заяву, якою надано до відділу ДВС засвідчену належним чином копію ухвали Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2018 року та оригінал виконавчого листа № 2-4368/11, виданий 08.02.2013 року Київським районним судом міста Одеси.
30.11.2018 року було повторно направлено до відділу ДВС заяву. Станом на 14.12.2018 року виконавче провадження № 50287441 не відновлене.
У зв`язку із зазначеним вважає, що державним виконавцем відділу ДВС проявлено бездіяльність з виконання вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - не відновлено виконавче провадження № 50287441 (а. с. 1 – 2).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2018 р. відмовлено у задоволенні вищевказаної скарги ОСОБА_1 ..
Ухвала суду мотивована тим, що скаржниця мала можливість отримати виписки з матеріалів виконавчого провадження. Вона не довела, що зверталася до державного виконавця за отриманням копій матеріалів виконавчого провадження. Не надано доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця (а. с. 26 – 27).
ОСОБА_1  в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення її скарги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на помилковість висновку суду про відсутність доказів, які доводять неправомірність дій державного виконавця. Нею надано копію ухвали суду та виконавчий лист. Разом з тим, державний виконавець допустив бездіяльність, яка полягає у тому, що виконавче провадження не відновлено. 
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
ОСОБА_1 надала клопотання про підтримку апеляційної скарги та розгляд справи за її відсутності.
Інші учасники справи причини неявки у судове засідання не повідомили, заяв та клопотань не надали.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядоу справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, враховуючи заяву ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства, в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні скарги, не відповідає, з огляду на наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Відповідно до статті 452 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.
Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 642/7456/18.
За правилами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Під час апеляційного перегляду справи, ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.08.2019 року, було витребувано з Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 50287441 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4368/11 від 14 березня 2013 року, виданого Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі – 744 129 грн..
На виконання вимог вищенаведеної ухвали апеляційного суду від Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду апеляційної інстанції надійшли вищевказані копії матеріалів виконавчого провадження № 50287441 з яких вбачається зокрема про те, що 23.09.2019 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області було відновлене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4368/11 від 14 березня 2013 року, виданого Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі – 744 129 грн..
Ураховуючи вищевикладене доводи апеляційної скарги, які зводяться до порушення прав ОСОБА_1 через відсутність вищенаведеного відновлення виконавчого провадження, спростовуються матеріалами справи, тому є безпідставними.
Апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаної вище скарги саме з підстав відсутності обов`язкової умови для задоволення скарги сторони виконавчого провадження, а саме через відсутність факту порушення прав заявниці.
Таким чином, апеляційна скарга адвоката Козлова О.О. - представника  ОСОБА_1  є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
За правилами ч. 4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні скарги, за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Козлова Олександра Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , – задовольнити частково.

  Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 рокув м. Одесі про відмову в задоволенні скарги – змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні скарги.

В решті ухвалу – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 

Повний текст постанови складено 24 лютого 2020 року. 

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе