ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10801/19
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/173/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                             головуючого – судді: Онищенко О.І.
                                             суддів: Іванової Г.П., Скрипки А.А.
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 
Розглянувши у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів (суддя Цибенко І.В.), ухвалене о 9 год. 19 хв. у м.Чернігові, повний текст рішення складено 07 листопада 2019 року,  
                            В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру утримуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_3 за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 серпня 2008 року на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що вказаним рішенням суду було стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2008 року та до досягнення дитиною повноліття; відкликати з Чернігівського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області виконавчий лист №6/750/80/19 від 14.06.2019 року. ОСОБА_1 вказував, що 08 грудня 2011 року він з ОСОБА_6 уклав шлюб, від якого народилось двоє дітей: син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач посилався, що на його утриманні знаходяться двоє дітей і дружина, яка не працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а загальний розмір аліментів, який стягується з нього на користь відповідача, перевищує половину його заробітної плати, яку він отримує нерегулярно, оскільки не має постійної роботи, що ставить сім`ю в скрутне матеріальне становище.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2019 року позов задоволено частково; зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.08.2008 року, та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили; виконавчий лист, виданий Деснянським районним судом м.Чернігова від 22.08.2008 року по справі №2-4778/08, відізвано та приєднано до справи.
Зменшуючи розмір стягуваних аліментів, суд першої інстанції врахував доходи сторін, матеріальне становище позивача,  створення ним нової сім`ї в якій перебуває на утриманні двоє малолітніх дітей.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про зміну розміру аліментів з 1/3 частини до 1/4. Апеляційна скарга мотивована тим, що з часу винесення рішення до моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 не сплачував аліментів взагалі. За доводами відповідачки, позивач працює, їздить на автомобілі, який теж потрібно утримувати і витрачати кошти, має 4 земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які здає в оренду, і отримує дуже значний дохід. ОСОБА_2 вважає, що перебування працездатної дружини у відпустці по догляду за дитиною не є підставою для зменшення розміру аліментів, як і перебування обох дітей позивача - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на утриманні двох батьків (в той час як ОСОБА_2 утримує дитину сама). Також відповідачка вважає незаконним прийняття судом рішення про відзив та приєднання до справи виконавчого листа, оскільки в такому разі державний виконавець винесе постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» і боржнику ОСОБА_1 буде анульована вся заборгованість, будуть зняті всі арешти на майно і відповідачка залишиться без аліментів за 10 років і виконавчого листа. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач вказує, що у разі стягнення з нього на користь ОСОБА_11 аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), то на утримання його двох інших дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 буде припадати по 1/8 частині доходів, що поставить цих двох дітей у значно гірше матеріальне становище, ніж доньку ОСОБА_4 . ОСОБА_1 посилається, що у його власності перебувають лише дві земельні ділянки площею по 1,8158 га, від здачі в оренду яких позивачу було нараховано орендну плату у розмірі по 3164,31 грн за кожну, а всього на загальну суму 6328,62 грн. Інших постійних видів доходу ОСОБА_1 не має, як і постійного місця роботи.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 серпня 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2008 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).
За заявою ОСОБА_2 Деснянським районним судом м.Чернігова 14.06.2019 року видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення суду, за яким постановою державного виконавця Чернігівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 03 липня 2019 року відкрито виконавче провадження (а.с.9).
08 грудня 2011 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4).
ІНФОРМАЦІЯ_4 від шлюбу народився син ОСОБА_13 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 – донька ОСОБА_14 (а.с.5, 6).
Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження наявності підстав для зміни розміру аліментів позивачем надано докази, з яких вбачається, що після ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів позивач уклав шлюб, у якому народилося двоє дітей. Дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_15 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.10.2018 по 19.08.2021 (а.с.12). Згідно записів у трудовій книжці позивач 10 травня 2011 року звільнений з посади (а.с.11). Відповідно до пояснень ОСОБА_1 він не працює. Відомості про його офіційне працевлаштування в матеріалах справи відсутні. Позивач має у власності земельні ділянки площею 1,8158 га кожна, розташовані на території Южненської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, що підтверджується копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №663169 і №663168. Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 отримав за здачу земельних ділянок в оренду у 2019 році 6328,62 грн (по 3164,31 грн за листопад і грудень).
Посилання відповідачки, що позивач отримує дуже значний дохід від здачі в оренду земельних ділянок, спростовуються наданими ОСОБА_1 доказами та не доведений відповідачем.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що з часу ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінився матеріальний та сімейний стан платника аліментів, на його утриманні на даний час перебувають дружина і двоє малолітніх дітей. Вказані обставини було враховано судом першої інстанції при зменшенні розміру аліментів, визначених рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.08.2008 року.
Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для такого зменшення і погоджується з визначеним судом новим розміром аліментів.
Доводи ОСОБА_2 , що розмір аліментів на одну дитину складає 1/4 частину заробітку, не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.
Так, частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тобто положеннями Сімейного кодексу України не встановлено конкретний розмір аліментів на дитину, а його визначення покладено на суд. Положення абз.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, на які посилається відповідачка, визначають розмір аліментів, про стягнення якого може бути видано судовий наказ, що не є взаємопов`язаним із вирішенням питання про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду.
Посилання відповідачки, що позивач не сплачував аліменти, не впливають на правильність висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як вбачається з матеріалів справи, за заявою стягувача ОСОБА_2 виконавчий лист на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 серпня 2008 року видано лише у червні 2019 року і звернуто до примусового виконання у липні 2019 року. Відомості про отримання відповідачкою аліментів до вказаної дати в матеріалах справи відсутні, як і докази поважності причин її не звернення за примусовим виконанням рішення суду. 
Суд першої інстанції обґрунтовано відкликав виконавчий лист з виконавчої служби, оскільки оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова змінено розмір аліментів, визначений іншим рішенням суду, на підставі якого було відкрито виконавче провадження.
При цьому відповідачка не позбавлена права отримати від державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, а також отримати у суді виконавчий лист на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова 07 листопада 2019 року. Крім того, покладений на позивача обов`язок по сплаті аліментів попереднім судовим рішенням не скасовується оскаржуваним рішенням, а лише змінює розмір стягуваних аліментів з дати набуття рішенням законної сили.
Доводи ОСОБА_2 , що перебування на утриманні позивача працездатної дружини не є підставою для зменшення розміру аліментів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані підстави були враховані у сукупності з іншими обставинами справи. 
Також не можуть бути підставою для відмови у зменшенні розміру аліментів доводи відповідачки про одноосібне утримання нею своєї доньки, враховуючи також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження матеріального і сімейного стану ОСОБА_2 .
Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовують, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07 листопада 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                                   Судді: