Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Провадження №22-ц/824/2466/2020                                                 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

ПОСТАНОВА
Іменем  України
 
20 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
            головуючого судді:           Матвієнко Ю.О.,
            суддів:                                Іванової І.В., Мельника Я.С.,
            при секретарі:                    Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,     
 
В С Т А Н О В И В:
 
     У грудні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави, в якому просило про його задоволення, посилаючись на те, що 12 вересня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №910.26688, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 230 823 грн. 45 коп. на купівлю транспортного засобу, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит до 12 вересня 2020 року та сплатити за користування кредитом річну змінювану процентну ставку, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,4900% (маржу банку). 
     Станом на день укладення договору змінна частина ставки становила 9,5000%, що разом з маржою банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 14,9900%. 
     Крім цього, за користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно сплачувати комісію у розмірі 1 131 грн. 03 коп. 
     Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав у заставу ПАТ «Ідея Банк» транспортний засіб марки «Кіа», модель «Rio», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .
     Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, перерахувавши грошові кошти позичальнику, натомість ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконував і станом на 17 листопада 2015 року у нього перед ПАТ «Ідея Банк» утворилася заборгованість в розмірі 288 361 грн. 49 коп., яка складається з: 200 492,21 грн. - основного боргу; 30 331,24 грн. - суми простроченої заборгованості; 55 933,03 грн. - прострочених процентів; 473,98 грн. - строкових процентів; 1 131,03 грн. - нарахованої комісії. 
     В добровільному порядку відповідач заборгованість не відшкодовує, тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у вищевказаному розмірі звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Kia», модель «Rio», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо). Крім цього, ПАТ «Ідея Банк» просив вилучити у ОСОБА_1 або в інших осіб, у яких може знаходитись, транспортний засіб, який є предметом застави: автомобіль марки «Кіа», модель «Rio», 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , та передати його в управління ПАТ «Ідея Банк» на період до його реалізації.
     Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2019 року позов задоволено частково.       
     В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №910.26688 від 12 вересня 2014 року, укладеним між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , у розмірі 288 361 грн. 49 коп., яка складається з основного боргу - 200 492 грн. 21 коп., простроченого боргу - 30 331 грн. 24 коп., прострочених процентів - 55 933 грн. 03 коп., строкових процентів - 473 грн. 98 коп., нарахованої комісії - 1 131 грн. 03 коп., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Kia», модель «Rio», 2014 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля акціонерним товариством «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ 19390819, МФО 33631, рахунок № НОМЕР_3 у АТ «Ідея Банк») будь-якій третій особі покупцю від імені власника, за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності.
     Зобов`язано ОСОБА_1 передати автомобіль марки «Kia», модель «Rio», 2014 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , в управління акціонерного товариства «Ідея Банк» на період до його реалізації. 
     В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. 
     Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 4 325 грн. 42 коп.
     Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» відмовити в повному обсязі.Обгрунтовуючи скаргу, відповідач посилався на те, що він не укладав кредитного договору з АТ «Ідея Банк» і не підписував його, а у вересні 2014 року  виявив відсутність паспорту, яким, на його думку, скористались треті особи, які уклали договори за його паспортними даними. Крім цього, у відповідача відсутній в користуванні автомобіль марки «Kia Rio», на який судом було звернуто стягнення в оскаржуваному рішенні. 
     У відзиві, що надійшов від представника позивача Жовтонецького В.М., останній просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду без змін. 
     В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав, пославшись також на висновок експертів № 21781/21782/19-32 від 22.01.2020 року, складений за наслідками проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної судом за їхнім клопотанням, з якого вбачається, що в кредитному договорі та додатку №1 до кредитного договору підписи від імені ОСОБА_1 виконано не ним, а іншою особою. 
     Представник позивача АТ «Ідея Банк» Трухно М.М. в апеляційному суді проти скарги відповідача ОСОБА_1 заперечила та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
     Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.
     Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.    
     Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
     Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та  ОСОБА_1  був укладений кредитний договір №910.26688, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» надав  ОСОБА_1  грошові кошти у розмірі 230 823 грн. 45 коп., а  ОСОБА_1  зобов`язався повернути кредит до 12 вересня 2020 року та сплатити за користування кредитом річну змінювану процентну ставку, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,4900% (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки становить 9,5000%, що разом з маржою банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 14,9900%. Також, за користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно сплачувати комісію у розмірі 1 131 грн. 03 коп. (том 1, а.с.10-16).
     На виконання умов договору позивач АТ «Ідея Банк» 15 вересня 2014 року перерахував ТОВ «Корея Моторс» грошові кошти у розмірі 218 790,00 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру за оплату автомобіля (том 1, а.с.17).
     Також встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 та ПАТ «Ідея Банк» уклали нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу №910.26688 від 24 вересня 2014 року, за умовами якого ОСОБА_1 передав в заставу ПАТ «Ідея Банк» належний йому транспортний засіб марки «Kia», модель «Rio», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 (том 1, а.с.18-19).
     Розмір заборгованості ОСОБА_1  перед ПАТ «Ідея Банк» станом на 17 листопада 2015 року становить 288 361 грн. 49 коп. та складається із заборгованості по основному боргу - 200 492 грн. 21 коп., простроченого боргу - 30 331 грн. 24 коп., прострочених процентів - 55 933 грн. 03 коп., строкових процентів - 473 грн. 98 коп., нарахованої комісії - 1 131 грн. 03 коп. (том 1, а.с.28).
     Згідно з п.2 розділу 5 договору застави транспортного засобу №910.26688 від 24 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.
     Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного. 
     Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
     Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
     Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
     Згідно наявного в матеріалах справи висновку експертів № 21781/21782/19-32 від 22.01.2020 року (том 2, а.с.72-82), складеного за наслідками проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної апеляційним судом за клопотанням відповідача: підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник ОСОБА_1 »у кредитному договорі №910.26688 від 12.09.2014 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (п.2 висновку); підпис від імені ОСОБА_1 у графі «Позичальник ОСОБА_1 » у додатку №1 до кредитного договору №910.26688 від 12.09.2014 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (п.3 висновку).
     Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
     З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 апеляційному суду надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які підтверджують той факт, що він не підписував кредитний договір №910.26688 від 12.09.2014 року.  
     Таким чином, враховуючи те, що кредитний договір ОСОБА_1 не підписувався, відповідно, цей договір не створює для нього жодних прав та обов`язків, в тому числі обов`язку повернути АТ «Ідея Банк» суму кредиту та сплатити відсотки за користування ним.
     Зважаючи на те, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок перед АТ «Ідея Банк» по погашенню заборгованості за кредитним договором №910.26688 від 12.09.2014 року, вимога банку про стягнення з нього цієї заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави не грунтується на вимогах закону та не підлягала до задоволення судом. При цьому, доводи представника банку про те, що договір застави, підписаний від імені ОСОБА_1 уповноваженим ним представником  ОСОБА_3 , дає банку право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави, колегією суддів відхиляються, оскільки звернення стягнення на предмет застави судом першої інстанції було здійснене в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №910.26688 від 12.09.2014 року, який ним не укладався та не підписувався.   
     Необґрунтованим є і рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 передати АТ «Ідея Банк» в управління транспортний засіб марки «Kia», модель «Rio», 2014 року випуску, колір червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , оскільки належних та допустимих доказів того, що вищевказаний автомобіль знаходиться у ОСОБА_1 , позивачем суду надано не було.    
     Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
     Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.     
     Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення про задоволення позову, рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2019 року - скасувати та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави - відмовити.     
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
 
       Головуючий:
 
       Судді: