33/804/89/20 
                                                                                263/17840/19 
                                               
                                                             Суддя 1-ої інстанції: Папаценко П.І.
                                                         Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року            м. Маріуполь

Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., за участю представника ОСОБА_1 – адвоката Алексєєнка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Алексєєнка В.О. на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від  31 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком 1 рік, - 

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що 13.11.2019 року о 12-12 год., за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, Центральний район, вул. Грецька, буд. 153, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд проводився в КНП «НАРКОЛОГІЧНИЙ ДИСПАНСЕР             М. МАРІУПОЛЬ», висновок № 537. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На вказану постанову представник ОСОБА_1 – адвокат Алексєєнко В.О. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна, необгрунтована та підлягає скасуванню. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не було надано можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а отже було порушено вимоги ст. 266 КУпАП. Зазначає, що поліцейською на місці зупинки не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння  ОСОБА_1 , однак дане формулювання наявне в протоколі про адміністративне правопорушення, внаслідок чого даний протокол є сфальсифікованим. Звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за відсутності ОСОБА_1 , що суперечить КУпАП. Просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши        представника ОСОБА_1 - захисника Алексєєнка В.О., який в повному обсязі підтримав доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав. 
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 292526 від 25.11.2019 року (а.с. 2);
- довідкою про перебування ОСОБА_1 на обліку в Національній автоматизовано-інформаційній системі Департаменту ДАЇ МВС України (а.с. 3);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 537 від 13 листопада 2019 року, згідно якого гр. ОСОБА_1 перебуває у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання канабіноїдів, неускладнена (а.с. 5); 
- повідомленням про запрошення до підрозділу поліції для розгляду вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на якому наявний підпис ОСОБА_1 про одержання такого повідомлення (а.с. 6); 
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких водій ОСОБА_1 погодився на проведення медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога для визначення стану наркотичного сп`яніння (а.с. 7);
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1741557 від 13.11.2019 р. (а.с. 8);
- рапортом поліцейської Азамат Т.С. (а.с. 9);
- відеозаписом з місця події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 (а.с. 10);
- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 537 від 13 листопада 2019 року (а.с. 52);
- результатом хіміко-токсикологічного дослідження біологічних середовищ в організмі людині на якісну наявність наркотичних та психотропних речовин, згідно якого  в біологічному середовищі ОСОБА_1 знайдені речовини фенольної структури з групи канабіноїдів 9-карбоксітетрагідроканабінол та інші метаболіти (а.с. 53).
Дані докази є належними та допустимими, вони повністю між собою узгоджуються та в сукупності, з урахуванням критерія «поза розумним сумнівом», підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1                ст. 130 КУпАП. 
Ч. 6 ст. 266 КУпАП визначено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тобто дана норма є бланкетною та фактично відсилає до підзаконного нормативно-правового акту, який врегульовує процедуру певних правовідносин: порядок проведення огляду на стан сп`яніння, порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення співробітниками поліції та порядок направлення для проходження огляду на стан сп`яніння. Тобто уніфікована норма, визначена ч. 3 ст. 266 КУпАП, на яку посилається апелянт,  є загальною та безпосередньо відсилає до спеціальних норм, які встановлюються виконавчою гілкою влади. За таких підстав трактування ст. 266 КУпАП, викладене в апеляційній скарзі захисника, спростовується аналізом повного змісту даної статті. 
З огляду на те, що положення КУпАП є сталими відносно регулювання правових механізмів, а підзаконні нормативно-правові акти є живим інструментом, який регулює правовідносини в сучасному правовому полі, деякі норми, закріплені в КУпАП, потребують уточнення порядку їх практичної реалізації саме за допомогою підзаконних  нормативно-правових актів. 
Посилання апеляційної скарги на те, що співробітники поліції не мали при собі спеціальних технічних засобів для проведення дослідження на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки аналіз  «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,  затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. вказує на те, що проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки є неможливим, оскільки для його проведення необхідно звертатися виключно до закладу охорони здоров`я, в якому особа, яка на думку поліцейського перебуває в стані наркотичного сп`яніння повинна здати біологічні середовища для проведення лабораторного дослідження її стану. Цією Інструкцією не передбачено можливості здати біологічні середовища на місці зупинки транспортного засобу, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо того, що працівниками поліції порушено «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки водію не було запропоновано на місці пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння виходячи з наступного.
Згідно п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України            № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Доводи апеляційної скарги відносно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення безпідставно вказано про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки повинні братися до уваги з урахуванням вищенаведених висновків суду, в частині відсутності можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, наявність даного формулювання в протоколі про адміністративне правопорушення не створює нових адміністративно-деліктних правовідносин, оскільки ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння на підставі проведеного лабораторного дослідження в закладі охорони здоров`я. Тож дані доводи не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги щодо незаконного складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі є необгрунтованими виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, для з`ясування підозр поліцейських щодо перебування  водія ОСОБА_1 під впливом наркотичних засобів, останній 13.11.2019 року пройшов медичне обстеження в КНП «НАРКОЛОГІЧНИЙ ДИСПАНСЕР М. МАРІУПОЛЬ», в ході якого він здав біологічне середовище для лабораторного дослідження на наявність наркотичних речовин. Оскільки лабораторне дослідження біологічного середовища потребує часу, працівниками поліції було складено запрошення ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що                   ОСОБА_1   було запрошено до підрозділу поліції для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення о 17-30 год. 25.11.2019 року за місцезнаходженням УПП в Донецькій області, а саме м. Маріуполь, Кальміуський район, вул АДРЕСА_2 М. Мазая,            буд. 16, тобто після фактичного отримання працівниками поліції результатів лабораторного дослідження біологічного середовища гр. ОСОБА_1 .. В даному запрошенні наявний підпис ОСОБА_1 , який засвідчує його ознайомлення з даним документом. За таких підстав ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість бути присутнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак своїм диспозитивним правом не скористався. Крім того, відповідно до п. 5 розділу ІV «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06.11.2015 року, зареєстрованої  в Міністерстві юстиції України № 1496/27941 01 грудня 2015 р., справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення містять інформацію, що підтверджує належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце складання протоколу про адміністративне правопорушення, однак ОСОБА_1 , нехтуючи даним правом,  не реалізував його належним чином, вважаю, що та обставина, що протокол про адміністративне правопорушення було складено за його відсутності не є підставою для визнання даного протоколу незаконним, сфальсифікованим, чи неналежним доказом. Що стосується працівників поліції, то на час складання протоколу про адміністративне правопорушення в них була наявна вся доказова інформація, яка підтверджувала наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому вони прийняли відповідне процесуальне рішення щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно          ОСОБА_1 за його відсутності. Таким чином, дані доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи. 
Суд першої інстанції  відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Алексєєнка В.О. залишити без  задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від  31 січня 2020 року відносно ОСОБА_1   -  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      В.В. Куракова