П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року                                                                                                  місто Київ 
Єдиний унікальний номер справи 757/46665/16-ц
Номер провадження  22-ц/824/495/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,
 
за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А., 
 
вивчивши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, 
в с т а н о в и в :
 
У  вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/08-112/75236 від 06 лютого 2008 року, що станом на 19 вересня 2016 рік складає 23 689 323,30 доларів США, що по курсу НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 613 579 081 грн. 63 коп. звернути стягнення на предмети іпотеки, що належать ОСОБА_1 , а саме: 
житловий будинок АДРЕСА_1   житловою площею 180,60 кв. м., нежитловою площею 419,60 кв. м., загальною площею 600,2 кв. м., складається з житлового будинку під літерою А та споруджень № 1, 2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. за реєстром № 618; 
земельну ділянку загальною площею 0,1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер - 82136047, на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. за реєстром № 619 шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та надання права Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» на продаж будь-якій особі (покупцеві) за ціною встановленою на підставі оцінки суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та надання права Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» на проведення усіх дій пов`язаних із реалізацією предмета іпотеки, у тому числі на виготовлення оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів та технічної документації;
стягнення судового збору у розмірі 1 378 грн. 
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», (у подальшому - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/08-112/75236, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 2 346 000 доларів США на строк 120 місяців зі сплатою 12% річних. Кредитні кошти були надані на споживчі цілі для придбання житлового будинку, загальною площею 600,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором 15 лютого 2008 року між банком та позичальником було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов кредитного договору, а також усіх додаткових умов до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору.  
 
Позичальник припинила виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим банк звернувся з позовом до суду. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/75236 від 06 лютого 2008 року в розмірі 33 929 381 грн. 71 коп. На виконання даного рішення було видано виконавчі листи, на підставі яких 02 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження № 44553806. Разом з тим, судове рішення не виконується, а заборгованість за кредитним договором не погашається. 
 
До того ж, позивач наголошує, що предмет договору іпотеки був відчужений на користь ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 червня 2011 року, що призвело до позбавлення позивача права на задоволення своїх вимог за кредитним договором, оскільки право власності на нерухоме майно перейшло до особи, яка не є стороною кредитного договору. 
 
Крім того, право власності за ОСОБА_1 було зареєстровано у зв`язку з введенням Державної реєстраційної служби в оману шляхом надання сфальсифікованих документів, що підтверджується висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 17 квітня 2012  року № 518, яким встановлено, що підпис в листі на ім`я ОСОБА_4 від 15 червня 2009 року за вихідним № 01-02/16-28513 в графі «Заступник директора з питань корпоративного бізнесу МОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_13» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою; підпис в заяві про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна від 15 червня 2009 року за вихідним № 01-02/16-28976 з реєстраційними номерами запису в реєстрі заборон № 6601925та 6601669 в графі «Підпис заявника» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою. Таким чином, уповноважені особи банку не звертались до приватного нотаріуса із відповідною заявою для вилучення запису із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року (том ІІ а.с. 128 - 131) відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, 19 липня 2019 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»  направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, надання неправильної оцінки доказам, просило скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. 
 
Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що 06 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/08-112/75236, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 2 346 000 доларів США на строк 120 місяців зі сплатою 12% річних на споживчі цілі за програмою кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку» для купівлі житлового будинку загальною площею 600,2 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки від 15 лютого 2008 року, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1  та земельна ділянка, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
У зв`язку з тим, що позичальник припинила виконувати зобов`язання за кредитним договором, банк звернувся з позовом до суду з вимогою про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя. 
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/75236 від 06 лютого 2008 року у розмірі 33 929 381 грн. 71 коп. 
 
02 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження № 44553806, однак  19 липня 2018 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу  у зв`язку з відсутністю у боржника рухомого чи не рухомого майна, коштів у банках та фінансових установах. 
 
Так, рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2014 року виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена, а тому відсутні підстави для припинення іпотеки.
 
30 липня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. повідомлено банк про вилучення записів про обтяження об`єктів нерухомого майна іпотекою на підставі заяви від 23 червня 2009 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 у зв`язку з погашенням заборгованості та виконанням зобов`язання перед позивачем по кредитному договору № 014/08-112/75236 від 06 лютого 2008 року, що нібито підтверджується листом банку № 01-02/16-28513 від 15 червня 2009 року. Проте, вказаний лист банк не направляв, а підпис в графі «заступник директора з питань корпоративного бізнесу МОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_13» виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою, що підтверджується Висновком судової почеркознавчої експертизи № 518 від 17 квітня 2012 року. Крім того, підпис в заяві про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна від 15 червня 2009 року № 01-02/16-28976 з реєстраційними номерами запису в реєстрі заборон № 6601925 та 6601669 в графі «підпис заявника» виконано не ОСОБА_5 , а іншою особою. 
 
03 липня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
 
22 червня 2011 року Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» право власності на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 червня 2011 року, у зв`язку з чим, іпотекодержатель позбавлений можливості задовольнити вимоги за кредитним договором. 
 
Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 грудня 2015 року, ОСОБА_1 19 лютого 2015 року нерухоме майно, що є предметом іпотеки, було передано в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 21 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . 
 
При цьому вищевказані особи, мають частки в статутному капіталі в ТОВ «Ресторан «Поплавок», що дає підстави вважати, що укладення договору іпотеки є формальним  інструментом, створеним для ускладнення чи унеможливлення звернення стягнення на предмет іпотеки його законним іпотекодержателем - Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль».
 
Крім того, заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/20330/13-ц  відновлено право банку як іпотекодержателя за договором іпотеки від 15 лютого 2008 року та визнано за останнім паво пріоритету іпотекодержателя нерухомого майна, а саме житлового будинку № 90-а та земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Оскільки, іпотека не припинена у встановлений законом спосіб, не зважаючи на те, що запис про неї відсутній в Державному реєстрі речових прав, іпотека є чинною та дає змогу іпотекодержателю захищати свої майнові права.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року поновлено скаржнику процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні  з повідомленням учасників справи.
 
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Свиридов І. Б. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній. 
 
Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток-повідомлень. Разом з тим, представник відповідача - адвокат Крук Є. В. повідомлений про розгляду справи належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
 
Крім того, вищевказані учасники справи повідомлялись про розгляд справи у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність  підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено в ході судового розгляду, 06 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (змінено на  Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_2  укладено кредитний договір № 014/08-112/75236, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у сумі 2 346 000 доларів США на строк 120 місяців зі сплатою 12% річних. Кредитні кошти були призначені для використання  на споживчі цілі за програмою кредитування «Житло в кредит на вторинному ринку» для купівлі житлового будинку загальною площею 600,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (т. І а.с. 18-28).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 15 лютого 2008 р. між банком (іпотекодержатель) та позичальником (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна. Предметом іпотеки виступає нерухоме майно, а саме:
житловий будинок  під АДРЕСА_1 житловою площею 180,60 кв.м., нежитловою площею 419,60 кв.м., загальною площею 600,2 кв. м., 1997 року побудови, складається з житлового будинку під літерою А та споруджень № 1 , 2, 
земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер -  82136047.  Заставна вартість предмета іпотеки  визначена сторонами у сумі  14 811 251 грн. 05 коп.  (т. І а.с. 29-36).
У зв`язку з тим, що позичальник припинила виконувати зобов`язання за кредитним договором банк звернувся з позовом до суду з вимогою про солідарне стягнення заборгованості з позичальника і поручителя.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3  на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/75236 від 06 лютого 2008 р. в розмірі 33 929 381 грн. 71 коп. (т. І а.с. 38-41), на виконання даного рішення суду  видано виконавчі листи (т. І а.с. 42-43, 44-45). 
02 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду (т. І а.с. 47 - 48). 
Однак судове рішення не виконується, заборгованість за кредитом не сплачується.
Станом на 19 вересня 2016 року прострочена заборгованість складає 23 689 323,30 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на дату розрахунку 613 579 081 грн. 63 коп. (т. І а.с. 14-17).
 Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку було відчужено на користь ОСОБА_1  на підставі договору купівлі-продажу від 17  червня 2011 року. У подальшому, 19 лютого 2015 року, спірне нерухоме майно  передано в іпотеку ОСОБА_8  (т. 1 а.с. 60-65).
Дані щодо заборони відчуження та те, що банк є іпотекодержателем вказаного майна внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05 листопада 2015 року на підставі рішення суду від 14 березня 2015 року, яке було скасовано рішенням Апеляційного суду міста Києва від 31 березня 2016 року, та заяви представника банку.
Відчуження предмету іпотеки ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 стало можливим за умови звернення   заступника директора з питань корпоративного бізнесу МОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_10 з листом на ім`я приватного нотаріуса Марченко О.І. від 15 червня 2009 р. № 01-02/16-28513 про погашення останньою кредитною заборгованості, внаслідок чого були вилучені записи про іпотеку з Державного реєстру нерухомого майна.
Висновком  експерта  Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області від 17 квітня 2012 року № 518 встановлено, що підпис в листі на ім`я ОСОБА_4   № 01-02/16-28513 від 15 червня 2009 року в графі «Заступник директора з питань корпоративного бізнесу МОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_13» виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою; підпис в заяві про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна  за вихідним № 01-02/16-28976 з реєстраційними номерами запису в Єдиному реєстрі заборон  6601925 та 6601669 в графі «Підпис заявника» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.
Вказаний висновок експертизи свідчить, що уповноважені представники банку не звертались до приватного нотаріуса із відповідною заявою про виключення запису із вказаного реєстру, тобто заборону про відчуження нерухомого майна із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна знято необґрунтовано.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення ОСОБА_2 та ОСОБА_11 17 червня 2011 року договору купівлі-продажу нерухомого майна відомості про наявність іпотеки були відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Такі відомості стали відомі лише після проведення у 2012 році експертизи, а тому відповідач ОСОБА_12 не могла знати про наявність іпотеки на житловий будинок та земельну ділянку та добросовісно користувалась вказаним нерухомим майном, передавши його 19 лютого 2015 року в іпотеку ОСОБА_8 . 
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.   
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до приписів ст. 7та  ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Частиною 4  статті   33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право відчужувати предмет іпотеки виключно на підставі згоди іпотекодержателя.
Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (право господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права, і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.
Так, ОСОБА_2 не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 014/08-112/75236, що призвело до утворення заборгованості, яка стягнута рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2014 року. Разом з тим, в межах виконавчого провадження дане рішення не було виконано, що надає право банку на звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом договору іпотеки, укладеного на забезпечення виконання основного зобов`язання. 
У  матеріалах справи міститься достовірне підтвердження, що уповноважені представники банку не звертались до приватного нотаріуса із відповідною заявою про виключення запису про заборону  відчуження спірного нерухомого майна із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого, а тому колегія суддів приходить до висновку, що будинок та земельна ділянка були відчужені  у результаті протиправного вилучення такого запису. 
До того ж, ОСОБА_2 свідомо у супереч умов договору іпотеки та приписів цивільного законодавства відчужила на користь ОСОБА_1 нерухоме майно, обтяжене іпотекою. 
Вищенаведене свідчить, що договори купівлі-продажу від 17 червня 2011 року щодо спірних будинку та земельної ділянки  були укладені без відома іпотекодержателя та  поза його волею. 
Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відсутність запису в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна не є підставою для відмови у зверненні стягнення  на нерухоме майно. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до приписів ч. 13. ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Як вбачається з платіжного доручення № 6687 від 11 липня 2019 року  скаржником сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 067 грн. 
Враховуючи вищенаведене є підстави для стягнення з відповідача на користь скаржника  судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви  та апеляційної скарги  у розмірі  2 067 грн.  
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
 п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити. 
 
Рішення  Печерського районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту. 
 
Позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити. 
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/08-112/75236 від 06 лютого 2008 року, що станом на 19 вересня 2016 року складає 23 689 323,30 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 613 579 081 грн. 63 коп., і складається з заборгованості  за кредитом у розмірі  2 113 889,54 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 54 752 024 грн. 20 коп., заборгованості за відсотками  - 1 912 195,45 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 49 527 929  грн. 24 коп. та пені - 19 663 238,31 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку еквівалентно 509 299 128 грн. 19 коп., звернути стягнення на предмети іпотеки, що належать ОСОБА_1 , а саме:  житловий будинок АДРЕСА_1 площею 180,60 кв. м., нежитловою площею 419,60 кв. м., загальною площею 600,2 кв. м.,  рік побудови - 1997 та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, кадастровий номер - 82136047,  шляхом надання  Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» права на продаж будь-якій особі (покупцеві) за ціною встановленою на підставі оцінки суб`єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та надання Акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» права на проведення усіх дій пов`язаних із реалізацією предмета іпотеки, у тому числі на виготовлення оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів та технічної документації.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 067 (дві тисячі шістдесят сім) грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 16 січня 2020 року. 
 
Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В. В. Саліхов

О. В. Шахова