Ухвала
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 372/772/16
провадження № 61-18337св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого  -	Ступак О. В.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,	Олійник А. С., Яремка В. В.,	
 
учасники справи: 
позивач - перший заступник прокурора Київської області,
відповідачі: Козинська селищна ради Обухівського району Київської області, Дочірнє підприємство «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестментс Лімітед», Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотий острів», ОСОБА_1 ,
треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року у складі головуючого судді Мори О. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Мережко М. В., Данілова О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У березні 2016 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, Дочірного підприємства «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестментс Лімітед» (далі - ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестментс Лімітед»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий острів» (далі - ТОВ «Золотий острів»), ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі -             ПАТ «Фідобанк»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , про визнання недійсними рішень, державних актів на право приватної власності на землю, скасування рішень про державну реєстрацію права власності, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.
 
Позовна заява мотивована тим, що під час проведення прокуратурою Київської області перевірки було виявлено порушення земельного законодавства при передачі Козинською селищною радою Обухівського району Київської області безоплатно у приватну власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування індивідуальних житлових будинків громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .
 
Відповідно до інформації, наданої Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика»                       від 17 грудня 2015 року № 1-1/1072, прокуратурою встановлено, що спірні земельні ділянки всупереч вимог статей 4, 6 Водного кодексу України (чинного на час прийняття оскаржуваних рішень) (далі - ВК України) передані за рахунок земель водного фонду, а саме: за рахунок 100 метрової прибережної захисної смуги річки Дніпро Канівського водосховища та водної поверхні, на підставі рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області                        від 28 грудня 1999 року № 2 (передано у приватну власність 30 громадянам земельні ділянки загальною площею 4,5 га) та від 26 жовтня 2000 року № 7/1 (передано у приватну власність 17 громадянам земельні ділянки загальною площею 2,55 га).
 
На підставі оспорюваних рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області вказані громадяни отримали державні акти на право приватної власності на землю та в подальшому відчужили земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок Акціонерному банку «Ажіо» (переіменований на ПАТ «Фідобанк»), який отримав державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 7,1956 га серії КВ                                  № 021011 від 28 серпня 2002 року. Після чого Акціонерний банк «Ажіо» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 квітня 2003 року серія ВАЕ № 986232 відчужив земельну ділянку площею 7,1956 га, що розташована на АДРЕСА_1 ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестменст Лімітед», у зв`язку з чим 11 серпня 2009 року Козинською селищною радою Обухівського району Київської області видано два державних акти на право власності на земельні ділянки, а саме: державний акт серія ПЛ № 056567 на право власності на земельну ділянку загальною площею 5,2357 га ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестменст Лімітед» з кадастровим номером 3223155400:03:029:0068, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010995000004; державний акт серія ЯЗ № 193710 на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,9605 га ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестменст Лімітед» з кадастровим номером 3223155400:03:029:0069, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010995000003.
 
У подальшому земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:029:0068, що розташована по АДРЕСА_1 поділено на 15 земельних ділянок та 06 вересня 2012 року Козинською селищною радою Обухівського району видано 15 державних актів на право власності на земельні ділянки.
Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру прав на нерухоме майно ряд земельних ділянок було відчужено за кадастровими номерами: 3223155400:03:029:0096, 3223155400:03:029:0102, 3223155400:03:029:0103, 3223155400:03:029:0104 - на користь ОСОБА_1 та 3223155400:03:029:0101 - на користь ТОВ «Золотий острів».
 
У зв`язку з наведеним позивач просив суд:
- визнати недійсними рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 28 грудня 1999 року № 2 «Про затвердження технічної документації по матеріалах інвентаризації і передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині затвердження технічної документації: ОСОБА_2 , ОСОБА_29 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,                    ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та від 26 жовтня 2000 року №7/1 «Про затвердження технічної документації по інвентаризації та передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині затвердження технічної документації: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,                         ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ;
- визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯМ № 400310 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0091 площа 0,3000 га), ЯМ № 400311(кадастровий номер 3223155400:03:029:0092 площа 0,3985 га), ЯМ                      № 400312 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0093 площа 0,4362 га), ЯМ № 400313 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0094 площа 0,3985 га), ЯМ № 400314 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0095 площа 0,3385 га), ЯМ № 400316 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0097 площа 0,3836 га), ЯМ № 400317 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0098 площа 0,2879 га), ЯМ № 400318 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0099 площа 0,4542 га), ЯМ № 400318 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0100 площа 0,3171 га), ЯМ № 400324 (кадастровий номер 3223155400:03:029:0105 площа 0,3000 га), які видані ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестменст Лімітед»;
- скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куксової М. С., індексний номер: 12484326 від 16 квітня 2014 року 15:23:08, на підставі якого зареєстровано право приватної власності ТОВ «Золотий острів» на земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:029:0101;
- скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С. І., індексні номера: 17217162 від 14 листопада 2014 року 13:29:01, на підставі якого зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:029:0096; 17217918 від 14 листопада 2014 року 13:46:29, на підставі якого зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:029:0102; 17218924 від 14 листопада 2014 року 14:06:01, на підставі якого зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:029:0103; 17220197                 від 14 листопада 2014 року 14:26:12, на підставі якого зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:029:0104;
- витребувати із незаконного володіння ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестменст Лімітед» на користь територіальної громади в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: 3223155400:03:029:0091 площею 0,3000 га вартістю 3 840,00 грн, 3223155400:03:029:0092 площею 0,3985 га вартістю 5 100,08 грн, 3223155400:03:029:0093 площею 0,4362 га вартістю 5 583,36 грн, 3223155400:03:029:0094 площею 0,3985 га вартістю 5 100,08 грн, 3223155400:03:029:0095 площею 0,3385 га вартістю 4 332,08 грн, 3223155400:03:029:0097 площею 0,3836 га вартістю 4 910,08 грн, 3223155400:03:029:0098 площею 0,2879 га вартістю 3 685,12 грн, 3223155400:03:029:0099 площею 0,4542 га вартістю 5 813,76 грн, 3223155400:03:029:0100 площею 0,3171 га вартістю 4 058,88 грн, 3223155400:03:029:0105 площею 0,3000 га вартістю 3 840,00 грн, які знаходяться в межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області; витребувати із незаконного володіння ТОВ «Золотий острів» на користь територіальної громади в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області земельну ділянку з кадастровим номером 3223155400:03:029:0101 площею 0,3000 га вартістю      3 840,00 грн, яка знаходиться в межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Козинської селищної ради Обухівського району Київської області земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: 3223155400:03:029:0096 площею 0,4228 га вартістю 5 411,84 грн, 3223155400:03:029:0102 площею 0,2982 га вартістю 3 816,96 грн, 3223155400:03:029:0103 площею 0,3002 га вартістю 3 842,56 грн, 3223155400:03:029:0104 площею 0,3000 га вартістю 3 840,00 грн, які знаходяться в межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року у задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області відмовлено.
 
Суд дійшов висновку про необхідність застосування позовної давності, оскільки з огляду на статус держави та її органів як суб`єктів владних повноважень положення пункту 4 частини першої статті 268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) не поширюються на позови прокуратури, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади. На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
 
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення суду першої інстанції - залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився із судом першої інстанції, що рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області                            від 28 грудня 1999 року № 2 та від 26 жовтня 2000 року № 7/1, державні акти, дійсність яких оспорюється, видані 06 вересня 2012 року, а позов заявлено у березні 2016 року, тобто після спливу трирічної позовної давності, встановленої                       статтею 257 ЦК України, та поза строком, визначеним Законом України від 20 грудня                       2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», який сплинув 15 січня 2015 року. Причини пропуску строку позивач не навів, оскільки вважає, що такий не пропущено.
 
За таких обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, оскаржуване рішення є обґрунтованим, підстав для його скасування немає, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку, перший заступник прокурора Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно визначили момент, з якого почався перебіг позовної давності. Зокрема суди, пов`язуючи початок перебігу позовної давності з наданням запиту Генеральної прокуратури України від 26 серпня 2011 року на адресу Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, не врахували, що він не стосується предмету доказування та не підтверджує факту, що з моменту надання запиту чи принесення відповідного припису прокурор довідався або мав можливість довідатись про незаконність оскаржуваних рішень виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. У зв`язку з цим суди необґрунтовано застосували наслідки його спливу, а також безпідставно не застосували до спірних правовідносин положення статей 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та неправильно застосували норми статті 33 цього Закону. Суди не врахували, що делегування Козинською селищною радою Обухівського району Київської області повноважень щодо розпорядження земельними ділянками виконавчому комітету цього орану місцевого самоврядування суперечить вимогам цих статей та не застосували правову позицію Верховного Суду України щодо застосування положень статті 33 цього Закону, висловлену в ухвалі                від 25 квітня 2012 року (провадження № 6-15350св10). Також суди не звернули уваги на зміст статей 387, 388 ЦК України, відповідно до яких власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, котра є останнім набувачем майна та котра набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.
 
У лютому та березні 2017 року через канцелярію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області від ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестменст Лімітед» з проханням відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін.
 
У березні 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшли заперечення на касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_30 . з проханням відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін.
 
У березні 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшли заперечення (пояснення) на касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області від ТОВ «Золотий острів» з проханням відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржувані судові рішення без змін.
 
Від інших учасників справи заперечень на касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області не надходило.
 
У січні 2019 року на адресу Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання від ТОВ «Золотий острів» про встановлення відсутності ознак подібності правовідносин та незастосування у справі, що розглядається, правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 357/9328/15.
 
У жовтні 2019 року та січні 2020 року через канцелярію Касаційного цивільного суду Верховного Суду надійшли додаткові пояснення у справі від ДП «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестменст Лімітед».
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2017 року (після встановленого заявнику ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2017 року строку для усунення недоліків за касаційною скаргою) відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано з Обухівського районного суду Київської області матеріали справи та надано особам, які беруть участь у справі строк для подачі заперечень.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану касаційну скаргу передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року касаційне провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/9328/15-ц.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року касаційне провадження у справі поновлено.
 
Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року призначено повторний автоматичний розподіл судової справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу цієї судової справи між суддями її призначено судді Гулейкову І. Ю.
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року справу № 372/1684/14-ц за позовом міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави в особі Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Головного управління Держземагенства в Київській області до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 про визнання незаконними та скасування рішень, визнання державних актів недійсними, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 403 ЦПК України.
 
Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду при передачі справи № 372/1684/14-ц на розгляд до Великої Палати Верховного Суду послалася на те, що остання у своїй постанові від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) зазначала, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного кодексу України та ВК України необхідно розглядати як непов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, а також пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.
 
Виходячи із висновків щодо застосування норм права, висловлених у пункті                         81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), згідно з якими власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку, обидві позовні вимоги у цій справі можна розглядати як складові пред`явленого прокурором негаторного позову.
 
При цьому з урахуванням висновку, зробленого у пункті 83 цієї ж постанови Великої Палати Верховного Суду, посилання прокурора у позовній заяві на норми матеріального права, що передбачають право власника на витребування майна з чужого незаконного володіння, формулювання ним вимоги у прохальній частині заяви віндикаційного характеру щодо «витребування» земельної ділянки, а не знесення парканів, споруд чи іншим способом усунення перешкод, не суперечить застосуванню судом норм матеріального права, що регулюють інститут негаторного позову в цивільному праві України.
 
Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), оскільки до 2018 року судова практика була іншою, зокрема суди виходили із того, що позови про витребування (повернення) незаконно виділених земельних ділянок розглядалися судами як віндикаційні на підставі статей 387, 388 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15), від 08 червня                    2016 року (провадження № 6-3089цс15), від 16 листопада 2016 року (провадження № 6-2469цс16), від 15 листопада 2017 року (провадження № 6-2304цс16)).
 
Відхід від роками виробленої практики щодо можливості оспорювання в судовому порядку незаконних рішень органів місцевого самоврядування та державної влади, непоширення позовної давності на вимоги про витребування земельних ділянок, на думку колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, суперечить принципу правової визначеності.
 
Крім того, на думку колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, правові висновки, висловлені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), суперечать принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю (пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня                2018 року у справі № 653/1096/16-ц), який системно впроваджується у практику Верховного Суду. Зокрема, з одного боку, зроблено висновок, що незаконне заволодіння землями водного фонду приватними особами є неможливим, а з іншого - земельні ділянки витребовуються від громадян, які є їх власниками згідно з записами у відповідних державних реєстрах.
 
Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що поданий прокурором позов у частині вимоги про витребування спірних земельних ділянок у державну власність є віндикаційним позовом. При цьому колегія суддів зазначила, що на позови прокурора, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності, повинно поширюватися положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності повинен починатися від дня, коли особа, яка наділена повноваженнями власника чи користувача земельної ділянки з правом розпорядження нею довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
 
Отже, вбачається, що оскаржувані судові рішення у справі № 372/772/16-ц, що розглядається, та оскаржувані судові рішення у справі № 372/1684/14-ц, які передані на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року справу № 372/1684/14-ц прийнято та призначено до розгляду на 07 квітня 2020 року.
 
За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
 
Виходячи з викладеного, Верховний Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/1684/14-ц.
 
Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 372/772/16 за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, Дочірнього підприємства «Інтер`єр» приватної компанії з обмеженою відповідальністю «Дейнфорд Інвестментс Лімітед», Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий острів», ОСОБА_1 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , про визнання недійсними рішень, державних актів на право приватної власності на землю, скасування рішень про державну реєстрацію права власності, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 372/1684/14-ц.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий	О. В. Ступак    	
Судді:	І. Ю. Гулейков    	
 	А. С. Олійник    	
 	Г. І. Усик    	
 	В. В. Яремко