Постанова 
Іменем України 
 
23 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 638/3070/17
провадження № 61-16317св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Тичкової О. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ: 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу на протязі не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; надання їй права спадкування після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємицею другої черги за законом - ОСОБА_2 .
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . З 1997 року вона та ОСОБА_3 стали проживати разом в належній йому квартирі як чоловік та жінка, вели спільний побут, мали спільний бюджет, дбали один про одного та вважали себе сім`єю. З роками стан здоров`я ОСОБА_3 погіршувався, він переніс три інфаркти. Вона дбала, піклувалась про його здоров`я, доглядала за ним під час його перебування в лікарні. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Вона поховала померлого та залишилась проживати в належній йому квартирі. Вважає себе спадкоємицею четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю майже 20 років. 
Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що вона опікувалась  ОСОБА_3 до його смерті, вважає, що має право на спадкування разом із спадкоємицею другої черги за законом - ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня          2018 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. В іншій частині позову відмовлено.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надала належні та достатні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, на протязі не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. Позовна вимога про надання ОСОБА_1 права спадкування разом із спадкоємцем другої черги задоволенню не підлягає, оскільки право позивача на даний час не порушено, а тому не підлягає захисту в судовому порядку.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2018 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про надання права спадкування разом зі спадкоємцем другої черги та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання права спадкування разом зі спадкоємцем другої черги відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову про надання права спадкування разом зі спадкоємцем другої черги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність усіх юридичних фактів у їх сукупності, за яких у ОСОБА_1 могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні її позову про надання права спадкування разом із спадкодавцем другої черги скасувати та задовольнити її позов.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не повно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, та складено висновки, які не відповідають матеріалам справи. Не враховано докази здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних та матеріальних послуг, а також його безпорадного стану, оскільки він був особою похилого віку та у 2012, 2013, 2014 роках переніс три інфаркти. В даному випадку це має істотне значення для вирішення справи, оскільки матеріалами справи доведені усі п`ять обставин частини другої статті       1259 ЦК України, що є підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування.
 
Таким чином, постанова апеляційного суду оскаржується тільки в частині відмови в задоволенні позову  ОСОБА_1 про надання права спадкування разом із спадкодавцем другої черги, а тому в іншій частині на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряється відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України.
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів
 
У вересні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив                представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , у якому останній просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на те, що позивачем не доведено позовні вимоги, а покази свідків викликають сумнів і не можуть бути підставою для задоволення позову.
 
У жовтні та листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала до суду додаткові письмові пояснення по справі.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 638/3070/17 з Дзержинського районного суду м. Харкова. 
 
У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року зупинено дію постанови Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року до закінчення касаційного провадження.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим                   15 листопада 2016 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 16704.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому на праві власності квартиру  АДРЕСА_1 .
На запит суду першої інстанції Десята Харківська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті  ОСОБА_3 , померлого                     ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа. 02 грудня 2016 року заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 , а 13 лютого            2017 року - ОСОБА_2 . Заяв від інших спадкоємців не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.
У листі Десятої Харківської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_1 останній роз`яснено про неможливість видачі їй Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує родинний зв`язок з  ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Мотивувальна частина
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. 
Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.
У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня             2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
Установлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у порядку позовного провадження, не звільняє позивача від обов`язку доведення обставин, які закон визначає підставами для зміни черговості спадкування.
Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що правові підстави для задоволення позовної вимоги щодо зміни ОСОБА_1 черговості одержання права на спадщину після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у ОСОБА_1 могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.
Доводи касаційної скарги стосовно того, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані, оскільки був особою похилого віку та у 2012 - 2014 роках переніс три інфаркти, є припущеннями.
Крім того, доводи позивача про те, що вона тривалий час опікувалася спадкодавцем та надавала йому допомогу, не можуть бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України.
При цьому, апеляційним судом враховано, що позивач не заперечувала того, що ОСОБА_2 матеріально допомагала брату, надавала кошти на лікування, допомагала проводити ремонт в квартирі, що також підтверджується показами свідків. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка здійснювала піклування над ОСОБА_3 , який був людиною похилого віку, одноособово. 
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Ураховуючи, що ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року зупинено дію постанови Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому дія вказаного судового рішення підлягає поновленню.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання права спадкування разом із спадкодавцем другої черги залишити без змін.
 
Поновити дію постанови Харківського апеляційного суду від 31 липня         2019 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | В. С. Жданова
| В. М. Ігнатенко
| В. О. Кузнєцов