ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/4019/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участю представників позивача Шляєва І.В., Сидорова Ю.В., представників відповідача Ваховської Г.О., Тоцької Г.В., Савранської І.В.,  розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року в адміністративній справі №160/4019/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Златін С.В.) 
за позовом  Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"  
до  Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби          
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"  звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "р" від 18.04.2019 року № 0003854608 та від 18.04.2019 року № 0003844608.  
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позапланову невиїзну перевірку проведено на підставі фотокопій первинних документів, наданих Генеральною прокуратурою України, які не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки оригінали первинних документів у Генеральній прокуратурі України та у відповідача відсутні. Також вказані копії не були завірені відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому, висновки в акті перевірки, на підставі якого винесено спірне рішення, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів - ревізорів та їх особистими думками та базуються на інформації з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів. Зазначено, що порушення податкової дисциплінами та не знаходження за податковою адресою контрагента не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на формування витрат та податкового кредиту. При цьому, факт порушення кримінальної справи відносно посадових осіб ТОВ "Алсімо" - контрагента позивача не є беззаперечним доказом нереальності господарських операцій. Також судом першої інстанції не враховано висновок експерта Буряк Т.М. від 22.09.2017 року № 15/11.2/96, яким підтверджено факт реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Алсімо".
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов. 
Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга обґрунтована аналогічними доводами що і адміністративний позов. 
Представники позивача у судовому засіданні просили задовольнити апеляційну скаргу.
Представники відповідача у судовому просили залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як слідує з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" зареєстроване 04.05.2001 року у Департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради за №299Р та на момент перевірки перебувало на обліку в Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДФС.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 28.02.2019 року по 21.03.2019 року відповідачем проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах ТОВ "Алсімо" за 2016-2017 роки - показників декларації з податку на додану вартість та показників фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств, за результатами якої складено акт № 49/28-10-46-08-00659101 від 28.03.2019 року.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено, зокрема, висновок про заниження податку на прибуток на загальну суму 6435917 грн. та завищення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 19936296 грн.  
Висновки вказаного акту перевірки обґрунтовані наступними доводами: 
- позивачем не надано податковому органу первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ "Алсімо" через їх втрату; позивач не повідомив податковий орган про втрату первинних документів по взаємовідносинах з ТОВ "Алсімо";
- під час перевірки позивача використовувалась інформація отримана від Генеральної прокуратури України: копії первинних документів по взаємовідносинах позивача з ТОВ "Алсімо";
- стосовно посадових осіб ТОВ "Алсімо" відкрито кримінальне провадження та наявний вирок суду, який не набрав законної сили;
- ТОВ "Алсімо" не має виробничих, офісних, складських приміщень, персоналу;
- згідно ЄРПН по ТОВ "Алсімо" встановлено відсутність реєстрації податкових накладних на придбання запчастин по ланцюгу постачання до виробника або імпортера, які в подальшому реалізовані позивачу;
- копії видаткових накладних підписані від імені ТОВ "Алсімо" не встановленою особою;
- директор ТОВ "Алсімо" ОСОБА_2 під час допиту повідомила про те, що нею не підписувались жодні документи по господарським взаємовідносинам з позивачем;
- відсутні підтверджуючи документи на транспортування модернізованих дизелів до ТОВ "Алсімо" на проведення стендових випробувань та їх повернення до позивача;
- не підтверджується реальність проведення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Алсімо" з урахуванням викладених доказів наведених у матеріалах аудиторського висновку по ПрАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" Східного офісу Державної аудиторської служби України та внутрішньої перевірки ПАТ "Укрзалізниця";
- атестат ТОВ "Алсімо" на право проведення ремонту, стендових і реостатно-обкатувальних випробувань дизельних двигунів М 756 у 2016 році не видавався;
- трудовий договір на модернізацію дизелів М-756 з фізичною особою ОСОБА_3 не укладався; ОСОБА_3 на допиті пояснив, що трудового договору не укладав, спеціальної освіти не має для проведення модернізації дизельних двигунів М-756, вказані роботи не виконував;
- копія сертифікату якості, що надана до перевірки не містить найменування замовника, номер контракту, а також не скріплена печаткою відділу технічного контролю.
На підставі вищевказаного акту перевірки відповідачем прийнято та направлено позивачу податкове повідомлення - рішення форми "р" від 18.04.2019 року № 0003854608 та від 18.04.2019 року № 0003844608.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Приписами п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, прибуток із джелом  походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення №88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо  після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Так, позивачем до перевірки та до суду не надано первинних документів стосовно господарських взаємовідносин з ТОВ "Алсімо", оскільки останні викрадені з автомобіля адвоката позивача. 
Відповідно до пункту 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно пунктів 44.5 та 44.6 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.
В порушення приписів пунктів 44.5 та 44.6 ПК України, позивач не подавав до податкового органу повідомлення про втрату вказаних вище документів у п`ятиденний строк з дня такої події.
Надану до суду представником позивача, в якості доказу повідомлення про втрату документів, квитанцію кур`єрської служби про доставку повідомлення адресату №021600087447 від 10.11.2017 року, колегія суддів оцінює критично, так як в квитанції відсутні відомості в графі отримувач щодо отримання повідомлення. 
Також платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.
Якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
З огляду на вказані норми, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач втратив первинні документи по господарських взаємовідносинам з ТОВ "Алсімо" та не повідомив податковий орган про втрату вказаних вище документів у п`ятиденний строк з дня такої події, не відновив втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, не надав до закінчення перевірки посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, а тому такі документи були відсутні у позивача на час складання відповідної звітності.
Щодо посилань позивача на висновок експерта Буряк Т.М. від 22.09.2017 року № 15/11.2/96, як на підставу реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Алсімо", колегія суддів зазначає, що за результатами судово-економічної експертизи лише документально підтверджується взаємовідносини позивача з ТОВ "Алсімо", в той час як експертом не досліджувались питання про фактичний рух активів від ТОВ "Алсімо" до позивача.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року в адміністративній справі №160/4019/19 за позовом  Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод"  до  Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року в адміністративній справі №160/4019/19 - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 19.02.2020 року, в повному обсязі постанова складена 24.02.2020 року. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.    

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва