П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 січня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/1778/19	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
при секретарі – Ханділян Г.В.,

за участю представника відповідача – Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ІСТ ТРЕЙД" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ІСТ ТРЕЙД" про стягнення заборгованості в сумі 192 342,75 грн, – 

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2019 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з адміністративним позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ІСТ ТРЕЙД» заборгованості в сумі 192 342, 75 грн, з яких 185 982, 12 грн – сума адміністративно-господарських санкцій, 6 360, 63 грн – пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що протягом 2018 року відповідач не працевлаштував осіб з інвалідністю відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв`язку з чим до нього застосована адміністративно-господарська санкція, а в результаті її несвоєчасної сплати нарахована пеня.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 10 жовтня 2019 року стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ІСТ ТРЕЙД" (вул. Спаська, 75-А/3, оф. 304, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 37031778) на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Потьомкінська, 17, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 20917114) заборгованість у сумі 192 342, 75 грн (сто дев`яносто дві тисячі триста сорок дві гривні 75 коп) зі сплати адміністративно-господарських санкцій та пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ "АГРО ІСТ ТРЕЙД" подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що  актом за результатами проведення перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення № 14-807/0010 від 10.04.2019, проведеного Управлінням Держпраці у Миколаївській області встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ІСТ ТРЕЙД» за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 та за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 станом на дату перевірки не були працевлаштовані працівники, яким встановлено група інвалідності, чим порушено вимоги частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». 
Крім того відповідно до частини 9 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, які використовують найману працю щороку подають до Фонду соціального захисту інвалідів за місцем державної реєстрації звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів. ТОВ «АГРО ІСТ ТРЕЙД» до Фонду соціального захисту інвалідів звіт за формою № 10-ПІ «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2017, 2018 роки не подавався.          
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наданий відповідачем звіт форми 3-ПН не надавався центру зайнятості, оскільки Миколаївський центр зайнятості не підтверджує надання відповідачем цього звіту.
Проте з вказаним висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
На підставі частини 8 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» N 875-XII від 21.03.1991 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, з метою контролю за виконанням нормативу робочих місць, передбаченого частиною першою цієї статті, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, подання ними звітів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.          
Отже, до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» були внесені зміни, та повноваження щодо проведення перевірок стосовно виконання нормативу робочих місць було покладено на органи Держпраці.          
За правилами статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю.                              
Згідно з частиною 9 статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.                    
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.                                                                                                                         
За змістом статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" не встановлено правил, за якими підприємство було б зобов`язане самостійно здійснювати пошук осіб з інвалідністю для їх працевлаштування на своєму підприємстві.                              
На підставі частини 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:                                                            
- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством,                                                                                                     
- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю,                                                                                          
- і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.                              
За правилами пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України “Про зайнятість населення” від 5 липня 2012 року №5067-VI передбачено, що роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії).                                                  
Водночас, у зв`язку з прийняттям даного Закону скасовано норму щодо обов`язкової щомісячної подачі звітів про наявність вільних робочих місць.                                        
Згідно з пунктом 5 Розділу І Порядку “Про затвердження форми звітності №3-ПН “Інформація про попит на робочу силу (вакансії)” та Порядку її подання” затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції від 07.02.2017 року), форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.                                                             
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції щодо заповнення форми №10-ПІ (річна) “Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів”, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року №42, форма №10-ПІ (річна)“Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів”, що заповнюється за рік, поширюється на всі підприємства, установи і організації, у тому числі підприємства громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, у яких працює за основним місцем роботи від 8 і більше осіб.           
За змістом статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
Крім того, Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачений обов`язок підприємств повідомляти уповноважені органи про наявність вакансій (форма 3-ПН), за наслідками розгляду яких компетентні органи направляють на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування. Звіт форми №3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, де датою відкриття є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладено новий трудовий договір з найманим працівником.
Так, доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 02 травня 2018 року у справі № 804/8007/16.                                         
Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що звіт форми 3-ПН не надавався центру зайнятості, оскільки Миколаївський центр зайнятості не підтверджує надання відповідачем цього звіту.
Так, в матеріалах справи міститься звіт форми 3-ПН (а.с. 89, зворотна сторона), який був поданий відповідачем до Центрального міського центру зайнятості 20.12.2017, який був отриманий особисто директором установи Рощіним І.Г., що підтверджується його особистим підписом. 
Відповідно до витягу з ЄДР (а.с. 159), підтверджується, що станом на 20.12.2017 директором Центрального центру зайнятості м. Миколаєва був ОСОБА_1 .
При цьому Миколаївський міський центр зайнятості був створений на базі Інгульського, Центрального, Заводського, Корабельного центу зайнятості лише 18.10.2018, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Також колегія суддів критично ставиться до відповіді Миколаївського міського центру зайнятості, яке повідомило, що ТОВ «АГРО ІСТ ТРЕЙД» не подавало звіт форми 3ПН від 20.12.2017 ні до Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва, ні до інших центрів зайнятості м. Миколаєва, правонаступником яких є Миколаївський центр зайнятості, з огляду на приписи частини 1 статтею 9 КАС України, відповідно до яких розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Тобто з огляду на правову природу принципу змагальності, слід враховувати, що сторона, яка не підтверджує чи спростовує певні обставини – діє у власних інтересах при доведенні фактів, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Крім того, позивач жодним чином не пояснив наявність в матеріалах справи звіту форми 3-ПН.
Посилання позивача на застарілу форму звіту 3-ПН в редакції наказу Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2016 апеляційний суд не сприймає з урахуванням пріоритету змісту документа над його формою.
Отже, відповідачем здійснено всі заходи для працевлаштування інвалідів, зокрема, повідомлення центру зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів, інформування позивача про вказані дії та надання копії звітів про попит на робочу силу, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що "…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень".
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ІСТ ТРЕЙД" – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 400/1778/19 – скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Дата складення та підписання повного тексту судового рішення – 29 січня 2020 року.

Головуючий:                                                                              О.І. Шляхтицький

Суддя:                                                                                         Г.В. Семенюк

Суддя:                                                                                         С.Д. Домусчі