ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа 642/4644/15
Провадження № 22ц/818/333/20
12 лютого 2020 року 
м.Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого – Овсяннікової А.І.
суддів             -  Коваленко І.П., Сащенко І.С.
за участю секретаря – Чабан А.В.
учасники справи:
позивач         Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»
відповідачі          ОСОБА_1 
                        ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2019 року у  складі судді  Грінчук О.П. по справі  № 642/4644/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування заяви зазначає, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрБізнесБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.
11 квітня 2017 року видано виконавчі листи.
16 березня 2018 року між Товариством та ПАТ «УкрБізнесБанк» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Банком відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25 липня 2013 року, укладеним з ОСОБА_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 21 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «УкрБізнесБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором - з ПАТ «УкрБізнесБанк» на Товариством.
Виконавчі листи, видані на підставі рішення суду від 11 квітня 2017 року, до виконання не пред`являлись. Строк їх пред`явлення закінчився 24 травня 2019 року.
Враховуючи апеляційне оскарження ухвали суду про заміну сторони виконавчого провадження, Товариство було позбавлено права на пред`явлення виконавчих документів у встановлені законодавством строки.
Просить поновити строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2019 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено.
Поновлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №642/4644/15-ц виданих Ленінським районним судом м.Харкова 11 квітня 2017 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український бізнес банк» заборгованості за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25 липня 2013 року в сумі 259 771,87 грн.
Ухвала мотивована тим, що товариство є новим стягувачем у зв`язку з заміною сторони виконавчого провадження у судовому порядку, а тому враховуючи апеляційне оскарження боржником такого судового рішення причини пропуску пред`явлення виконавчих листів до виконання строку є поважними, а заява підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, яким відмовити у задоволенні заяви.
Зазначає щодо відсутності поважних причин для поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.
Договір про відступлення права вимоги укладений між ПАТ «УкрБізнесБанк» та ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» 16 березня 2018 року.
З першою заявою про заміну сторони и у виконавчому провадженні ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» звернулися лише восени 2018 року, тобто через пiв року з часу виникнення права вимоги.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Зазначають, що у зв`язку з розглядом заяви про заміну сторони виконавчого провадження вони були позбавлені можливості звернутись у вставлений законом строк до виконавчої служби.
Посилаються, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїми процесуальними правами, затримував процес розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Колегія суддів, вислухав суддю – доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи у червні 2015 року ПАТ «Український бізнес банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 травня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український бізнес банк» суму заборгованості за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25 липня 2013 року в сумі 259 771,87 грн., вирішено питання про судові витрати.
16 березня 2018 року між ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрБізнесБанк» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого Товариство набуло право грошової вимоги за кредитним договором № КАВНКФ/1013057.2 від 25 липня 2013 року, укладеним з ОСОБА_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 21 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 липня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «УкрБізнесБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - з ПАТ «УкрБізнесБанк» на ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».
Частиною першою  статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно ст. 12  Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» зазначає, що Товариство було позбавлено можливості пред`явити виконавчі листи до виконання у встановлений законом строк у зв`язку з вирішенням питання про заміну сторони виконавчого провадження, яке тривало значний час. 
З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення набрало чинності 24 травня 2016 року. Виконавчі листи були видані ПАТ «УкрБізнесБанк» 11 квітня 2017 року та до виконавчої служби пред`явлені не були. 16 березня 2018 року право вимоги за цим договором було відчужено новому стягувачу - ТОВ ФК «Довіра та Гарантія». У вересні 2018 року ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» подано заяву про заміну сторони у виконавчого провадженні та ухвалою суду від 21 травня 2019 року, Товариство залучено до участі у справі у якості правонаступника стягувача.
Ухвала набрала законної сили 11 липня 2019 року після її перегляду судом апеляційної інстанції, тобто вже після закінчення трирічного строку пред`явлення до виконання виконавчих листів, який сплинув 24 травня 2019 року.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Romanczyk v. France (Romanczyk проти Франції),
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення  сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).
У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини також нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (справи "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ,  від 28 липня 1999 року, «Горнсбі проти Греції» від 19 березня1997 року).
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року). Крім того, було б незрозуміло, якби стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Шмалько проти України» рішення від 20 липня 2004 року), а також існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено.
Рішення суду в добровільному порядку виконано не було, заборгованість відповідачами не погашена. Після набуття права вимоги за кредитним договором ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» у визначений законом строк звернулась щодо заміни сторони у виконавчому провадженні, однак судове рішення набрало законної сили вже після строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, що унеможливлює примусове виконання рішення суду. 
Отже, виходячи з обставин по справі та враховуючи, що ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» позбавлена можливості виконати судове рішення, висновки суду щодо наявності підстав для поновлення строку для пред`явленням виконавчого листа до виконання є обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Ухвала постановлено з дотриманням вимог процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2019 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 лютого 2020 року.
Головуючий –                                                                А.І. Овсяннікова
Судді:                                                                                І.П. Коваленко
                                                                                       І.С. Сащенко