ПОСТАНОВА
Іменем України

15 січня 2020 року
Київ
справа № 592/7939/16-а
провадження № К/9901/44184/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправною відмову у призначення пенсії по втраті годувальника та зобов`язання вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Любчич Л.В., Сіренко О.І., Спаскіна О.А. від 20 березня 2017 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання протиправною відмову у призначення пенсії по втраті годувальника та зобов`язання вчинення дій, в  якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправною відмову Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 на час настання смерті; 
- зобов`язати Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 16 квітня 2016 року в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано протиправною відмову Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у проведенні перерахунку ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 на час настання смерті.
Зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 1 травня 2016 року в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .

3. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника.  Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивача була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.
Право позивачки на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивачка, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом «Про судоустрій і статус суддів», яку відмовився врахувати відповідач при розрахунку. Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об`єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів. Неврахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить «особистий та надмірний тягар» для позивача, яка перебуваючи в непрацездатному віці, є інвалідом 2 групи, втративши матеріальну підтримку в зв`язку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах.

4. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року апеляційну скаргу Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області було задоволено. Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 січня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що підставою для перерахунку пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, за результатом розгляду яких пенсійний орган приймає відповідне рішення.
З письмових доказів у справі, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до пенсійного органу із заявою встановленого зразка   про перерахунок пенсії відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак територіальний орган ПФУ не приймав рішення про відмову в перерахунку позивачу пенсії.
Натомість відносини, які склалися між сторонами у даній справі, унормовані положеннями Закону України «Про звернення громадян», згідно яких відповідачем було надано письмову відповідь листами від 26 липня 2016 року № 399/К-11 та від           1 серпня 2016 року № 341/К та роз`яснено норми законодавства щодо визначення права переходу на пенсію по втраті годувальника і норми, що регулюють призначення та розмір такої пенсії.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року та залишити в силі постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 січня 2017 року. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 був суддею у відставці і отримував щомісячне довічне утримання судді.
ОСОБА_1 у 2010 року вийшла на пенсію.
Після смерті ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_1 звернулась в Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про призначення їй пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсійний фонд нарахував пенсії ОСОБА_1 50% не від щомісячного довічного грошового утримання, а 50% від пенсії за віком, яку ОСОБА_2 отримував би, якщо б він пішов на пенсію у 2004 році.
19 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про перегляд призначеної пенсії по втраті годувальника та проведення нарахування даної пенсії від щомісячного грошового утримання померлого чоловіка.
Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області листом від 1 серпня 2016 року № 341/К повідомило позивачку про відмову у перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що призначення пенсії в разі втрати годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді, який одержував щомісячне грошове утримання Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено.  

8. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що розпорядженням від 20 травня 2016 року Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області позивачці призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Призначаючи пенсію, Пенсійний фонд нарахував її в розмірі 50 % не від щомісячного довічного грошового утримання, а 50 % від пенсії за віком, яку її чоловік отримував би, якщо б він пішов на пенсію у 2004 році. 
Посилання суду апеляційної інстанції про те, що позивачкою недотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії та те, що з цього приводу не пенсійним органом не приймалося рішення, є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача в частині визначеного розміру пенсії, 19 липня 2016 року позивачка  звернулася до відповідача із заявою про перегляд призначеної пенсії по втраті годувальника та проведення нарахування даної пенсії від щомісячного грошового утримання померлого чоловіка, а не із заявою про призначення пенсії. Отримавши відповідь на звернення позивачка дізналась про порушення своїх прав. Звертаючись до суду, позивачкою фактично оскаржується прийняте розпорядження відповідачем від 20 травня 2016 року щодо розміру призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

10. Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області подано заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року, в яких воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

12. Так, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

13. Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з                    21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).

14. Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції 

15. Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку, як встановлено судами, чоловік позивачки не отримував.

16. В той же час, питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормовані статтями 25, 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

18. Згідно з положеннями частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

19. Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, окрім іншого, види пенсійних виплат.

20. Своєю чергою, вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає стаття 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

21. Враховуючи викладене, оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника саме на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника. Іншого цим Законом не передбачено.

22. Колегія суддів враховує і те, що питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не було врегульовано ні Законом України «Про статус суддів» ні Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

23. Окрім цього, статтею 46 Основного Закону за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

24. Довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства.

25. З цього приводу колегія суддів зазначає, що призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є закони  України «Про статус суддів» та  «Про судоустрій і статус суддів», при цьому, вказаними актами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

26. Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016, рішення від 20 березня 2002 року у справі                  № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 у справі №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року у справі № 3-рп/2013).

27. У рішенні від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

28. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

29. Відтак, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.
30. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від                  9 листопада 2018 року у справі № 236/3193/16-а та від 11 липня 2019 року у справі        № 667/1568/16.

31. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звертаючись до відповідача із заявою від 19 липня 2016 року фактично просила привести у відповідність до норм чинного законодавства розмір призначеної їй розпорядженням Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від                                20 травня 2016 року пенсії по  втраті годувальника, яку було призначено в розмірі              50 % не від щомісячного довічного грошового утримання її чоловіка, а 50 % від пенсії за віком, яку її чоловік отримував би, якщо б він пішов на пенсію у 2004 році.

32. Враховуючи, що позивачка звертаючись до відповідача із заявою від 19 липня 2016 року фактично оскаржила розпорядженням Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 20 травня 2016 року, а не звернулась із заявою про призначення чи перерахунок пенсії, посилання суду апеляційної інстанції на те, що позивачкою не дотримано встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до пенсійного органу із заявою встановленого зразка   про перерахунок пенсії відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії є безпідставним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

33. Відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

34. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про необґрунтованість позовних вимог, проте з підстав, викладених судом касаційної інстанції. 

35. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції, у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає зміні у його мотивувальній частині щодо мотивів відмови у задоволенні позову. 

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року змінити у мотивувальній частині щодо мотивів відмови у задоволенні позову. 

В решті постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
             
Суддя-доповідач          Н.В.   Коваленко

судді                                                                                                           Я.О.   Берназюк

                                                                                                                    І.В. Желєзний