Постанова 
Іменем України 
 
26 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 739/248/18 
провадження № 51-4580км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої  судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                                      ОСОБА_4 ,
прокурора                                                                           ОСОБА_5 ,
засудженого (в режимі відеоконференції)                  ОСОБА_6 ,
захисника (в режимі відеоконференції)                      ОСОБА_7 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6  на ухвалу судді Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року про повернення апеляційної скарги. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної  інстанцій обставини
Ухвалою судді Семенівського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку та перевищенням граничних строків тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на це судове рішення. 
Ухвалою судді Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню. 
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування ухвали апеляційного судуі призначення нового розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Свої вимоги мотивує тим, що рішення районного суду було ухвалено судом у порядку Розділу VIII КПК України «Виконання судових рішень», а не слідчим суддею за правилами ст. 206 КПК України, і відповідно до положень ч. 6 ст. 539 цього Кодексу таке рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку. Тому апеляційний суд, відмовивши у відкритті провадження, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор також вважає, що подана касаційна скарга підлягає задоволенню.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
У пункті 1 ч. 1 і ч. 2 ст. 438 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 –414 цього Кодексу.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК). 
Відповідно до ст. 370 і ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. А вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, захиснику ОСОБА_7 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Суддя апеляційного суду в ухвалі вказав, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку ст. 206 КПК України, тому воно не підлягає апеляційному оскарженню.
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що такий висновок  суду апеляційної інстанції не ґрунтується на матеріалах провадження.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Право особи на апеляційне оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та перевищенням граничних строків тримання під вартою. 
Семенівський районний суд Чернігівської області розглянув клопотання ОСОБА_6 і постановив ухвалу від 09 серпня 2019 року, керуючись, зокрема, положеннями статей 537, 539 КПК України. Тобто суд першої інстанції розглянув клопотання ОСОБА_6 в порядку Розділу VIII КПК України «Виконання судових рішень» і роз`яснив порядок та строки оскарження постановленого судового рішення.
Статтею 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку. У частині 6 цієї статті зазначено, що за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Однак суддя апеляційного суду, отримавши апеляційну скаргу, дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено в порядку ст. 206 КПК України, тому  відмовив у відкритті провадження, посилаючись на положення ст. 309 КПК України, якою визначено ухвали слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та статті 392 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не узгоджується з матеріалами справи, а ухвалене рішення не ґрунтується на вимогах закону. Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України, адже перешкодили суду  ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого судового рішення і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Стосовно доводів у касаційній скарзі захисника про порушення, допущені судом першої інстанції, то ухвала Семенівського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2019 року не може бути предметом перегляду в цьому касаційному провадженні.
Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити. 
Ухвалу судді Чернігівського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року про повернення апеляційної скарги скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                             ОСОБА_3