Ухвала
Іменем  України

03 лютого 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 752/25543/17
 
провадження № 61-1997ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,               Коротуна В. М.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,
 
В С Т А Н О В И В :
 
У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітнього сина разом з позивачем.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада         2017 року було роз`єднано в окремі провадження позовну вимогу про розірвання шлюбу та позовну вимогу про визначення місця проживання дитини.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, та призначено справу до судового розгляду.
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу Романенка О. М. , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року про відкриття провадження у справі залишено без змін.
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року, посилаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою, просив ухвалу апеляційного суду скасувати та надіслати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
 
Частиною другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 часини першої статті 358 ЦПК України, виходив з того, що 21 березня 2018 року Апеляційним судом міста Києва було прийнято постанову за наслідками розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Романенка О. М. на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року, відповідно до якої апеляційну скаргу було залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
 
Пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України визначено, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
 
Згідно частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права.
 
Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані, оскільки в матеріалах справи наявна постанова апеляційного суду про залишення без задоволення апеляційної скарги  Романенка О. М. , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року.
 
Із оскаржуваної ухвали апеляційного суду, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
 
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті                   394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	М. Є. Червинська  	
 	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун