УХВАЛА

25 лютого 2020 року 
м. Київ
справа №160/8891/18
адміністративне провадження №К/9901/4554/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Саприкіної  І.  В., 
суддів Чиркіна  С.  М., Шарапи  В.  М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21  січня 2020  року у справі за позовом Державної установи "Покровський виправний центр №  79" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,
У С Т А Н О В И В:
У листопаді 2018  року Державна установа "Покровський виправний центр №  79" звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці у Дніпропетровській області), у якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 11  жовтня 2018  року №  ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 про накладання штрафу у розмірі 3  723,  00  грн, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 11  жовтня 2018  року №  ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 про накладання штрафу у розмірі 297  840,  00  грн, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 11  жовтня 2018  року №  ДНІ376/267/АВ/ТД-ФС/625 про накладання штрафу у розмірі 3  797  460,  00  грн, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області.
Дніпропетровський окружний адміністративний суду рішенням від 11  квітня 2019  року відмовив у задоволенні позову.
Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 21  січня 2020  року скасував рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11  квітня 2019  року та задовольнив позов.
Визнав протиправною та скасував постанову від 11  жовтня 2018  року №  ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 про накладання штрафу у розмірі 3  723,  00  грн, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області.
Визнав протиправною та скасував постанову від 11  жовтня 2018  року №  ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 про накладання штрафу у розмірі 297  840,  00  грн, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області;
Визнав протиправною та скасував постанову від 11  жовтня 2018  року №  ДНІ376/267/АВ/ТД-ФС/625 про накладання штрафу у розмірі 3  797  460,  00  грн, винесену ГУ Держпраці у Дніпропетровській області.
Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, 15  лютого 2020  року ГУ Держпраці у Дніпропетровській області направило до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21  січня 2020  року і відмовити у задоволенні позову. 
Разом з цим, суд установив, що касаційна скарга не відповідає вимогам ст.  328, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з огляду на таке.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15  січня 2020  року №  460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до абзацу 1 ч.  4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Отже, касаційна скарга на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також на постанову апеляційного суду має містити обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно ст. 328 цього Кодексу.
Крім цього, відповідно до ч.  4 ст.  330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Усупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до своєї касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі, визначеному Законом України від 08 липня 2011 року №  3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №  3674-VI).
За змістом підп.  3 п.  3 ч.  2 ст.  4 Закону №  3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у 2018 році, заявив три позовні вимоги майнового характеру та сплатив судовий збір у розмірі 55  962,  35   грн.
Статтею 7 Закону України від 07  січня 2018  року №  2229-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що станом на 01  січня 2018  року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 тис. 762 грн.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 111  924,  70  грн (200% від 55  962,  35  грн).
Згідно з ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, установлених ст.  330 цього Кодексу, застосовуються положення ст.  169 КАС  України.
Відповідно до положень ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання передбачених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У цій ухвалі зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги ГУ Держпраці у Дніпропетровській області необхідно сплатити судовий збір у розмірі 111 тис. 924  грн 70  коп. за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір» (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку 207; призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від (дата оскаржуваного рішення), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд), номер справи, у якій сплачується судовий збір, та зазначити підстави касаційного оскарження згідно ст. 328 КАС України.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.  1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. 
Ураховуючи викладене та керуючись ст.  169, 328, 330, 332 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21  січня 2020  року у справі за позовом Державної установи "Покровський виправний центр №  79" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов - залишити без руху.
Надати Головному управлінню Держпраці у Дніпропетровській області строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                І.  В.  Саприкіна
Судді                                                                                                    С.  М.  Чиркін
                                                                                                    В.  М.  Шарапа