УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 699/64/20
провадження № 51-918 впс 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
захисників                                      ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора                                       ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 42019000000000848 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
у с т а н о в и л а:
До Верховного Суду (далі – Суд) в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення згаданого провадження з Городищенського районного суду Черкаської області до Київського апеляційного суду. 
Суть доводів у клопотанні зводиться до того, що в обвинувальному акті всупереч вимогам ст. 291 КПК не відображено всіх належних до предмета доказування обставин, зокрема даних про спричинення ОСОБА_8 . ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які заподіяли смерть; крім того, стосовно вказаного обвинуваченого є інша справа, і він та ОСОБА_9 увійшли до злочинної організації в м. Києві. Посилаючись на зазначене й на те, що місце вчинення злочину органами досудового розслідування не встановлено, а санкція інкримінованого злочину, передбаченого ст. 255 Кримінального кодексу України (далі – КК), є більш суворою, ніж ст. 162 КК, захисник вважає, що кримінальне провадження має розглядати місцевий суд м. Києва, який повинен визначити Київський апеляційний суд. 
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду клопотання, заяв про відкладення такого розгляду не надходило. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи, наведені в клопотанні та додані до нього матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК, за загальним правилом, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення; у разі якщо було вчинено кілька правопорушень, провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однакові за тяжкістю, – суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останній за часом злочин.
Частиною 1 ст. 34 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Згідно з обвинувальним актом слідчими органами  ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 3, 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 162 та ч. 1 ст. 255 КК, а ОСОБА_9 – кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 цього Кодексу.
За правилами ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 цього Кодексу, відноситься до злочину середньої тяжкості, а пунктами 3, 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115та ч. 1 ст. 255 КК класифікуються як особливо тяжкі злочини. 
Як убачається зі змісту обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_8 умисне вбивство (злочин, передбачений пунктами 3, 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК) було заздалегідь сплановано в період листопад 2013 року – 2 квітня 2014 року, при цьому суспільно небезпечні дії, спрямовані на реалізацію спільного умислу на позбавлення потерпілого життя, обвинуваченим вчинено разом з іншими учасниками злочинної організації 4 квітня 2014 року на вул. Мічуріна, 16 у м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області та згодом завершено у квадраті № 31 сектору № 3 Виграївського лісництва Корсунь-Шевченківського району, що у межах територіальної юрисдикції Корсунь-Шевченківського районного суду вказаної області, до якого і було скеровано справу для розгляду по суті. Надалі ухвалою Черкаського апеляційного суду від 4 лютого 2020 року згадане кримінальне провадження було направлено до Городищенського районного суду Черкаської області. 
З огляду на викладене посилання захисника на невстановлення місця вчинення злочину не можна вважати прийнятними. Аргументів, які би доводили, що зазначений злочин передував кримінальному правопорушенню, передбаченому ч.1 ст. 255 КК, у клопотанні немає. 
Згідно з абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення його оперативності та ефективності може бути передано на розгляд до іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Проте у клопотанні не наведено достатніх переконливих доводів щодо необхідності направлення цієї справи з одного суду до іншого, які могли б слугувати підставою для визнання наявності таких обставин, що є винятковими, та з яких убачалась би неможливість забезпечення виконання завдань кримінального провадження Городищенським районним судом Черкаської області.
Разом із цим, у поданому клопотанні захисник фактично порушує, серед іншого, питання про об`єднання двох різних кримінальних проваджень, що в аспекті ст. 34 КПК не належить до компетенції Суду, а вирішується в порядку ст. 334 цього Кодексу. 
Крім того, при здійсненні процедури за правилами ст. 34 КПК Суд не ревізує додержання стороною обвинувачення вимог ст. 291 цього Кодексу, не встановлює винуватості чи невинуватості особи у вчиненні інкримінованих злочинів, а, вирішуючи питання про наявність підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, виходить із фактичних даних, відображених в обвинувальному акті. 
Таким чином, Суд не вбачає правових підстав для передачі кримінального провадження № 42019000000000848 щодо ОСОБА_8 та   ОСОБА_9 з Городищенського районного суду Черкаської області до Київського апеляційного суду.
Отже, клопотання захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 34 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 42019000000000848 щодо ОСОБА_8 та  ОСОБА_9 з Городищенського районного суду Черкаської області до Київського апеляційного суду залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                              ОСОБА_3